Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫הסרט עוסק בנושאים רגישים, לרבות אלימות במשפחה והתאבדות.‬
‫מומלץ לצופים להפעיל שיקול דעת.‬
‫6.12 הוא או את - אחד מכם ימות‬
‫כשתאריך מותכם ידוע לכם,‬
‫פירוש הדבר שכבר התחלתם למות.‬
‫שירותי חירום. איך אפשר לעזור?‬
‫שלום. מדברת אנה מפרנצלאוור אלי, והייתה כאן תאונה.‬
‫ואני חושבת שמישהו נהרג.‬
‫חשוך כאן. אני לא מרגישה בטוחה.‬
- ‫- בואו מהר. יש פה פצועים. - העזרה בדרך. תשתדלי להישאר רגועה.‬
‫לדברי המשטרה, "רוצח לוח השנה"‬
‫כותב את תאריך מותו של קורבנו בדם על הקיר.‬
- ‫- איפה התאונה? - יש פה אדם חסר הכרה.‬
- ‫- יש דם בכל מקום! - אני צריך עזרה!‬
‫בואו מהר!‬
‫אני חושבת שעוקבים אחריי.‬
‫רוצח לוח השנה‬
‫קו הסיוע "ליווי הביתה", ערב טוב. איך אפשר לעזור?‬
‫כן.‬
‫אבל זה קו הסיוע "ליווי הביתה".‬
‫אנחנו נשארים על הקו עם אנשים עד שהם מגיעים הביתה.‬
‫בין 20:00 ל-2:00.‬
‫בעניין שלך, יש לפנות ל-115, מוקד השירותים לתושב.‬
‫אבל כעת אין שם אף אחד.‬
‫כן.‬
‫אפשר להתקשר מחר.‬
‫הם יוכלו להגיד לך מה לעשות בעניין התלונה שלך.‬
‫תודה גם לך על השיחה הנחמדה.‬
‫ערב טוב. כאן קו הסיוע "ליווי הביתה". איך אפשר לעזור?‬
‫היי, זאת קארו.‬
‫שלום, קארו.‬
‫אני בתחנת האוטובוס במקסיקופלאץ ו...‬
‫יש כמה בחורים מעבר לכביש.‬
‫הם נועצים בי מבטים. אני פוחדת שהם ייגשו אליי.‬
‫את מחכה לאוטובוס?‬
‫כן, לקו 109. הוא אמור להגיע כבר.‬
‫אוקיי, קארו.‬
‫כמה בחורים יש? בני כמה?‬
‫חמישה.‬
‫אין לי מושג בני כמה הם.‬
‫צעירים. כולם בברדסים.‬
‫אוקיי, אל תראי שאת פוחדת.‬
‫תעמדי מתחת לפנס רחוב, במקום מואר.‬
- ‫- הם באים. מה לעשות? - אל תילחצי.‬
- ‫- יש שם מכוניות חונות? - כן.‬
- ‫- לכי לשם ותני מכה למכסה המנוע. - למה?‬
‫פשוט תעשי את זה.‬
- ‫- מה את עושה? - כלבה מטומטמת.‬
‫טוב, הם ברחו.‬
‫כל הכבוד.‬
- ‫- הנה האוטובוס. - מצוין.‬
‫תישארי על הקו עד שתעלי לאוטובוס.‬
‫בסדר.‬
‫את מוגנת?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫שיהיה לך ערב טוב.‬
‫ערב טוב.‬
‫במעמקי האוקיינוס האפלים, במקום שמשחק הטורף והטרף...‬
‫אני חושבת שכיום אי אפשר להאמין לאף אחד.‬
‫אז תאמרי. איך את רואה את זה?‬
‫תאריך מותו של הקורבן נכתב על הקיר בדם בכל פעם.‬
‫זאת שיטת הפעולה שזיכתה את הרוצח בכינויו,‬
‫"רוצח לוח השנה".‬
‫לפי שעה, כתב היד הזה הוא קצה החוט היחיד אל הרוצח.‬
‫שימו לב לסלסול הייחודי בקצה הספרה שתיים.‬
‫האם אתם מזהים את כתב היד הזה?‬
‫יצא לכם לראות...‬
‫ברגר הוף‬
‫אבא שיחה נכנסת‬
‫ערב טוב.‬
‫קו הסיוע "ליווי הביתה". איך אפשר לעזור?‬
‫זה קו הסיוע "ליווי הביתה". התקשרת אלינו.‬
‫איך אפשר לעזור?‬
‫מאחר שאת לא עונה, אשאל... האם מטרידים אותך או מאיימים עלייך?‬
‫תשתעלי אם מאיימים עלייך.‬
- ‫- הלו? - מי שם?‬
- ‫- "ליווי הביתה". - למה התקשרת אליי?‬
‫לא יכול להיות. אני לא יודע מי את.‬
- ‫- לא היה לי המספר שלך. - אז זה היה הטלפון שלי כנראה.‬
‫את מעדיפה לדבר עם אישה?‬
‫אוכל לקשר אותך מיד.‬
‫לא. אין צורך.‬
‫אל תנתקי, בבקשה.‬
‫אני שומע שאת בצרה.‬
- ‫- נפגעת? - כבר מאוחר מדי.‬
‫מה קרה? איך אני יכול לעזור?‬
‫מאוחר מדי.‬
‫מאוחר מדי? למה?‬
‫יהרגו אותי הלילה.‬
‫יהרגו?‬
- ‫- למה את חושבת כך? - הוא הודיע על זה.‬
‫אפשר לשאול מה שמך?‬
‫אני ג'ולס, ג'ולס טנברג.‬
‫קלרה...‬
‫קלרה ורנט.‬
‫בסדר, קלרה.‬
‫מי רוצה להרוג אותך?‬
‫אני עייפה.‬
‫ממילא אף אחד לא יאמין לי.‬
‫כן, אני מאמין לך.‬
‫השיחה איתך לא תועיל. אני מצטערת.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫את יודעת מי רוצה להרוג אותך?‬
‫כן.‬
‫מי?‬
‫רוצח לוח השנה.‬
‫אתה לא מאמין לי, נכון?‬
‫אני מאמין.‬
‫ודאי שאני מאמין.‬
‫למה את חושבת שזה הוא?‬
‫הוא כתב את זה על הקיר...‬
‫וצירף תמונה שלי עם בעלי.‬
‫מתחתיה היה כתוב...‬
‫"6.12. אחד מכם ימות. הוא או את."‬
‫6 בדצמבר 21:31‬
‫6.12 הוא או את - אחד מכם ימות‬
‫רח' קוסר 3‬
‫רח' רנטה 27‬
‫אני לא רואה שום אפשרות חוץ...‬
‫קלרה, אם מישהו מאיים עלייך, את חייבת לדווח למשטרה.‬
‫כבר דיווחתי, אבל הם לא האמינו לי‬
‫שהתעוררתי במרתף כשאיום על חיי כתוב על הקיר.‬
‫לא יכולתי להוכיח את זה.‬
‫מתי זה קרה?‬
‫לפני כמה שבועות.‬
‫אני לא זוכרת במדויק.‬
‫התעוררתי בפארק‬
‫והלכתי היישר הביתה.‬
- ‫- את בבית עכשיו? - לא.‬
‫למה לא?‬
‫בגלל הרוצח? את פוחדת שהוא שם?‬
‫מה בנוגע לבעלך?‬
- ‫- הוא לא יעזור לי. - למה לא?‬
‫כי כמו המשטרה, הוא חושב שדמיינתי את כל זה.‬
‫זה גם מה שהוא אמר למשטרה.‬
‫הוא חש מבוכה, ואני בושה.‬
‫אבל זה לא משהו שמישהו היה ממציא. בעלך לא חושש?‬
‫יש איום גם על חייו.‬
‫הוא פשוט צחק עליי.‬
‫לא צוחקים על דבר כזה.‬
‫אין רעשים מהרחוב שכונה שקטה‬
‫איפה את, קלרה?‬
‫לא הייתי צריכה לספר לך את כל זה. סליחה. אני...‬
‫אבל לפחות הגעתי עד לכאן.‬
‫מה זאת אומרת "עד לכאן"?‬
‫את בחנייה מקורה?‬
‫את מתכוונת לנסוע?‬
‫קלרה?‬
‫מה את מתכוונת לעשות?‬
‫מה את מתכננת?‬
‫חכי רגע, בבקשה.‬
‫תישארי על הקו רגע.‬
‫קלרה...‬
- ‫- אל תעשי מעשה נמהר. - לא עושה, למה אתה חושב שכן?‬
‫עבדתי שנים רבות במוקד הטלפוני של מכבי האש של ברלין.‬
‫אני יודע איך נשמע אדם במצוקה קשה.‬
‫כבר התקשרת אלינו שלוש פעמים...‬
‫אבל לא בגלל רוצח לוח השנה.‬
- ‫- למה התקשרת אז? - פחדתי ללכת הביתה בחושך.‬
‫לזה מיועד השירות הזה, לא?‬
‫כן, כמובן.‬
‫סליחה.‬
‫קורבן לאלימות במשפחה. אמינה?‬
‫אפשר לשאול שאלה?‬
‫מה?‬
‫הכול בסדר בבית?‬
‫כן, כמובן.‬
‫איפה בעלך עכשיו?‬
- ‫- למה את הולכת לבד בלילה? - למה אתה שואל את כל השאלות האלה?‬
‫כי ברשימות שלנו כתוב שיש חשד לאלימות במשפחה.‬
- ‫- השיחות האלה מוקלטות? - כן, למה?‬
‫אז כל מה שאני מספרת לך מתועד?‬
‫כן, אבל רק ל-48 שעות, והחוק אוסר לחשוף את המידע הזה.‬
- ‫- למה... - אז...‬
‫אז אם משהו יקרה לי הלילה,‬
‫המשטרה תדע על השיחה הזאת?‬
‫מה את מנסה לומר?‬
‫ורנט‬
‫יש רוצח שמאיים להרוג אותך,‬
‫ואת לא מוכנה ללכת למשטרה או הביתה לבעלך. למה?‬
‫רחוב רנטה 27‬
‫גם אתה לא מאמין לי.‬
‫את סובלת מהתעללות?‬
‫כן.‬
‫אני מצטער.‬
‫את פוחדת.‬
‫זה יותר גרוע מזה.‬
‫זה פחד כזה...‬
‫שמעורר בך רצון לקרוע לעצמך את העור,‬
‫כדי שהבעירה בפנים תיפסק.‬
‫התכסיס הכי מרושע של הגיהינום הוא שהוא מתחפש לגן עדן.‬
‫ערב טוב.‬
‫תודה.‬
‫ערב טוב, מר גריך.‬
‫אה, הזוג פון בולו.‬
‫הם תרמו הרבה כסף לקמפיין הבחירות. אנשים נחמדים.‬
‫תודה שהתלבשת כפי שביקשתי, קלרה.‬
‫את נראית נהדר.‬
‫בשמחה.‬
‫קלרה.‬
‫אלוהים.‬
‫מה שלומך? אנחנו כבר לא רואים אותך.‬
- ‫- מרטין, ברכות על המינוי החדש. - תודה.‬
- ‫- איך האוויר בפסגה? - דליל.‬
‫אבל זה עלול להתפוצץ בפנים למי שלא נזהר.‬
- ‫- את נראית נהדר, מרט. - תודה.‬
‫אפשר לערוך ביניכם היכרות? זה ד"ר פול וסמן, עמיתנו החדש.‬
- ‫- נעים להכיר. - זה ד"ר מרטין ורנט.‬
‫שר הפנים של המדינה שלנו כבר שלושה שבועות.‬
‫וזו חברתי הבוגדנית, קלרה, ממיטב עורכי הדין במשרד שלנו,‬
‫עד שגילתה את החיים כאימא במשרה מלאה.‬
- ‫- את לא מתגעגעת לעבודה קצת? - לפעמים כן.‬
‫אני ממש מקווה שתחזרי אלינו.‬
- ‫- אולי כשאמלי תלך לבית ספר... - אם קלרה מעדיפה לגדל את בתנו,‬
‫זה מה שהיא צריכה לעשות.‬
‫אני מתגעגעת אליה.‬
‫בואי נצא לקפה לפחות. ואת יכולה להביא את אמלי.‬
‫מבטיחה.‬
- ‫- מרטין. - תיהנו הערב.‬
- ‫- להתראות. - להתראות.‬
‫אלוהים אדירים, היא לא מפסיקה?‬
‫תשמחי שאת כבר לא צריכה להתעסק איתה.‬
‫דווקא חבל שאני לא רואה אותה יותר.‬
‫אבל יש לך אותי ואת אמלי.‬
‫זה נכון.‬
‫אז... בואי נחגוג את יום הנישואים שלנו.‬
- ‫- ערב טוב. - תודה.‬
‫תודה.‬
‫אז לחיי לילה מלהיב.‬
‫בתיאבון.‬
‫נכון שאת לא אוהבת פירות ים,‬
‫אבל את צריכה חלבון למה שמתוכנן בהמשך.‬
‫מה מתוכנן לנו הערב?‬
‫אני מתנצלת.‬
‫הפסקת לקחת את הכדורים שלך?‬
‫לעזאזל, קלרה.‬
‫אני צריך לאשפז אותך במרפאה שוב?‬
- ‫- מרטין, אני בסדר. - אני מזהיר אותך.‬
‫אני לא ארשה שתהיה לאמלי אימא מטורפת.‬
- ‫- אני לא מסתדרת עם הכדורים. - הרופא יכול לרשום משהו אחר.‬
- ‫- סליחה. - אז...‬
‫קדימה, תאכלי.‬
‫עד מתי השמרטף נשאר?‬
‫ויגו יישאר עד שנחזור הביתה.‬
‫תני לי את הטלפון שלך.‬
‫ברוכים הבאים לערב מ"א.‬
‫אני כאן לשירותכם, לכל מה שתרצו.‬
‫מה זה ערב מ"א?‬
‫משחקי אלימות.‬
‫אקסקלוסיבי מאוד.‬
‫מרטין, אנא, אני רוצה ללכת.‬
‫אפילו לא סיימת את המשקה שלך.‬
‫מה הבעיה? הן מקבלות תשלום נאה בתמורה לשירות שהן מספקות.‬
‫דמי הכניסה נתרמים לקרן למען ילדים.‬
‫זה דבר טוב.‬
‫מרטין, אנא.‬
‫זה למען מטרה טובה.‬
‫הוא שם משהו בשמפניה כנראה.‬
‫זה נורא.‬
‫חזרתי להכרה רק בגלל הכאב.‬
‫מרטין, אנא...‬
‫קלרה, את חייבת לעזוב את בעלך.‬
‫כן.‬
‫הייתי צריכה לעזוב מזמן. פשוט...‬
‫אני לא רוצה שאמלי תגלה מה הוא עשה לי.‬
‫אני מבין. לא רצית לפגוע בה.‬
- ‫- בת כמה הבת שלך? - אמלי בת שש.‬
‫גם לי יש בת. שמה פביאן.‬
‫גם היא בת שש.‬
- ‫- איפה הבת שלך עכשיו? - היא ישנה.‬
‫ומי שומר עליה? היא לבד?‬
‫ברור שלא.‬
‫הזמנו שמרטף.‬
‫היית מאמין שהוא אבא טוב?‬
‫קשה להאמין, אבל זאת האמת.‬
‫אמלי אוהבת אותו.‬
‫אני צריכה ללכת לפני שהוא ימצא אותי.‬
‫איפה את?‬
‫סגרת דלת של חנייה מקורה.‬
‫פתחת את דלת המכונית. מה את מתכננת?‬
‫למה שאני מתכננת, מוטב שאהיה לבד.‬
‫לא.‬
‫לא, אל תעשי את זה.‬
‫בבקשה, אל תעשי את זה.‬
‫אל תגיד לי מה לעשות.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני ממש מצטער, אבל אסור לך לעשות את זה.‬
‫אל תעשי את זה, בבקשה!‬
‫אני מתחנן.‬
‫קלרה! קלרה, בבקשה!‬
‫מרטין: אני תמיד יודע איפה את! תתכונני!‬
‫הם יהרגו אותי, מרטין או רוצח לוח השנה.‬
‫אני מעדיפה להרוג את עצמי.‬
‫אם תעשי את זה...‬
‫אמלי לעולם לא תתגבר על זה.‬
‫תאמיני לי.‬
‫אני שומע שאת לא נוהגת.‬
‫אני מתחנן. תעצרי. נמצא דרך.‬
‫קלרה?‬
‫הלו? קלרה, בבקשה.‬
‫מספיק!‬
‫אני לא רוצה לקחת אותה למיון.‬
‫היית נהדרת, יקירתי.‬
‫בואי נעשה הפסקה, טוב?‬
‫טפלי באשתי, בבקשה.‬
‫בואי. אלווה אותך לשירותים שלנו.‬
‫אביא לך משכך כאבים חזק יותר.‬
‫אשתך נהנתה מזה?‬
‫הפעם הראשונה בלתי נשכחת.‬
‫ברשותך.‬
- ‫- איפה אשתי? - היא עדיין בשירותים כנראה.‬
‫ויגו‬
‫יו, כאן ויגו. תרגישו חופשיים להשאיר הודעה לאחר הצליל.‬
‫היי, ויגו.‬
‫ההודעה הזאת היא לאמלי.‬
‫היי, חומד.‬
‫אימא!‬
‫רק רציתי לומר לך כמה אני אוהבת אותך.‬
‫זאת לא אשמתך. את שומעת?‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫מתקשר‬
‫אבא שיחה נכנסת‬
‫אין לי זמן עכשיו. תתקשר מחר.‬
‫למה? מה קרה?‬
- ‫- מקרה חירום. - מקרה חירום?‬
‫חשבתי שאתה עדיין בחופשה.‬
- ‫- אני לא במרכזיית החירום. - אז איפה אתה?‬
‫קו הסיוע "ליווי הביתה". מתנדב.‬
‫יש אישה שרוצה להתאבד.‬
‫אז תתקשר למשטרה.‬
‫אני לא יודע איפה היא.‬
- ‫- אולי אני יכול לעזור? - זאת תהיה פעם ראשונה.‬
‫תאמר לי את שמה, ואני אברר היכן היא.‬
‫לא, אסור לי.‬
‫ג'ולס, אתה מדבר עם אישה שרוצה להתאבד.‬
‫אני יכול לתאר לי מה זה עושה לך.‬
- ‫- אתה יכול? - כן, אני יכול.‬
‫אתה רוצה להציל אותה‬
- ‫- אחרי מה שקרה לדיאנה... - די!‬
- ‫- איפה אתה? - בבית, אלא איפה?‬
‫מה?‬
‫ג'ולס, אני רוצה לעזור לך, לעזאזל. אני אבא שלך.‬
- ‫- מזל טוב שהבנת את זה. - ספר לי מה שאתה יודע.‬
‫אז איך קוראים לה?‬
‫בסדר, כרצונך.‬
- ‫- אם הכול ישתבש ולא תצליח... - שמה קלרה.‬
- ‫- קלרה... קלרה מה? - ורנט.‬
‫זה הכול?‬
‫היא הייתה במלון לה זן היום.‬
‫יש שם כנראה מועדון סוטים סודי.‬
‫לא שמעתי על זה.‬
‫אבל אני אשאל. אני עדיין מכיר שם מישהו.‬
‫אל תתערב בשום דבר אחר, טוב?‬
‫עוד שלג צפוי לרדת בברלין הלילה.‬
‫אז אנא, סעו בזהירות, או הישארו לכם בנוחות של הבית.‬
‫השעה 22:03. מבזק החדשות הבא יהיה ב-23:00.‬
‫תודה לאל. איך את מרגישה?‬
‫חרא.‬
‫יש לי בחילה. הקאתי.‬
‫אני לא יכולה להמשיך. אני מותשת.‬
‫איפה את עכשיו?‬
‫במקום שרוצח לוח השנה לא ימצא אותי...‬
‫למה זה חשוב לך כל כך?‬
‫למה אתה לא יכול פשוט להניח לי?‬
‫אני בטוח שקשה לך לדמיין את זה, אבל...‬
‫אני יודע בדיוק מה את עוברת.‬
‫אני מדבר בטלפון עם נשים כמוך שנים רבות.‬
‫נשים שבכו כי הגברים שלהן הכו אותן עד מוות כמעט.‬
‫והצלחת לעזור להן?‬
‫ניסיתי.‬
‫שוב ושוב.‬
‫אבל ברגע שהמשטרה הגיעה,‬
‫פתאום זה היה הרבה פחות נורא, והגברים יצאו מזה בלי עונש.‬
‫אני לא מבין.‬
‫למה נשים מסכימות לסבול יחס כזה?‬
‫בגלל התלות הכלכלית.‬
‫כי הן לא רוצות להרחיק את הילדים מאביהם.‬
‫כי הן מתביישות.‬
‫כי הן לא יודעות לאן ללכת.‬
‫או כי הן חושבות שהאלימות היא באשמתן.‬
‫כי הן מבועתות מהאפשרות שהמצב רק יחמיר והוא יהרוג אותן.‬
‫או כי לבעל יש סוג של שליטה על האישה והוא סוחט אותה.‬
‫קרלה, שימי סוף לסיוט הזה, אבל אל תשימי קץ לחייך.‬
‫למה זה כל כך חשוב לך? אתה לא מכיר אותי.‬
‫סיפרתי לך על בתי, פביאן?‬
‫כן.‬
‫אימא שלה התאבדה.‬
‫מאז מצבה של פביאן לא...‬
‫למה אתה מספר לי את כל זה?‬
‫כדי שארגיש אשמה?‬
‫לא.‬
‫אימא שלה הייתה מאושפזת במרפאה.‬
‫בהתחלה נדמה היה שיהיה בסדר.‬
‫הרופאים בברגר הוף...‬
- ‫- שם היא אושפזה. - בברגר הוף?‬
- ‫- גם אני הייתי שם. - מה? למה?‬
‫הפרעות דיסוציאטיביות.‬
‫לפעמים אני רואה דברים שלא קיימים.‬
- ‫- הצליחו לעזור לך שם? - כן.‬
‫אבל אני צריכה לקחת תרופות.‬
‫ומרטין מאיים לאשפז אותי שוב בגלל כל דבר קטן.‬
‫דיאנה סבלה מדיכאון קשה.‬
‫קיוויתי שהם יוכלו לעזור לה, אבל...‬
‫כבר היה מאוחר מדי.‬
‫את לא היחידה שעברה גיהינום.‬
‫אימא! תפתחי את הדלת!‬
‫אימא! יש אש!‬
‫אימא!‬
‫אי אפשר לצאת!‬
‫מהר, יש אש, ואני שומע מישהו צועק.‬
‫זה ילד.‬
‫הכבאים יגיעו בתוך פחות משתי דקות.‬
‫אל תפתח את הדלת.‬
‫זה יכול ליצור הדף אש, ואז אתה תבער.‬
- ‫- צא מהבניין, בבקשה. - אבל מה עם הילד? הצעקות...‬
‫הכבאים יטפלו בזה. צא משם, בבקשה.‬
‫רק רגע.‬
- ‫- כן? - רכב פיקוד תקרית 26. שטלינג.‬
‫טנברג, מה קורה פה? אין כאן כלום.‬
- ‫- מה זאת אומרת? - אין שום שרפה באזור.‬
‫טוב.‬
- ‫- מר דמלו? - כן? איפה אתם?‬
‫אין שרפה ברחוב ברנדרבורגישה.‬
‫מה?‬
- ‫- המתיחה תעלה ביוקר. - אוי.‬
‫מרוב בהלה מסרתי כתובת שגויה.‬
- ‫- איפה אתה? - אני מצטער.‬
‫אני ברחוב פרינצריגנט 24. קומה שלישית.‬
- ‫- תחזור, בבקשה. - רחוב פרינצריגנט 24. הלו?‬
‫תנו לי לעבור! לעזאזל!‬
‫מה קרה?‬
‫דיאנה נעלה את הילדים בחדרים.‬
‫היא רצתה לחסוך מהם את המראה של אימם המתה באמבטיה.‬
‫הילדים שלי ניסו בכל הכוח לצאת.‬
‫פביאן הצליחה להתחבא בארון.‬
‫היא הובהלה לבית החולים.‬
‫נראה שהבן שלי שיחק בנר שנשאר מיום ההולדת.‬
‫היא כנראה הבחינה בעשן,‬
‫אבל כבר היה מאוחר מדי.‬
‫היא רצתה לפתוח את הדלת.‬
‫אבל לא נשאר לה כוח.‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫רק רגע, אני צריך לבדוק משהו.‬
‫תישארי על הקו.‬
‫תסתובבי!‬
‫בואי הנה.‬
‫תראי לי את פנייך.‬
‫קלרה.‬
‫6.12 הוא או את‬
‫תסתכלי עליי. תסתכלי עליי.‬
‫עכשיו... תסתובבי.‬
‫תראי לי את הפנים שלך.‬
‫קלרה, תסתכלי עליי!‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫תסתובבי.‬
‫עכשיו תראי לי את פנייך.‬
‫קלרה!‬
‫תסתכלי עליי!‬
‫אימא?‬
‫קלרה, חזרתי.‬
‫ג'ולס... הוא היה פה.‬
- ‫- הוא היה פה. - מי?‬
‫רוצח לוח השנה. הוא היה כאן בבקתה.‬
‫תקשיבי מה נעשה.‬
‫אשלח מונית שתיקח אותך ישר הביתה.‬
‫תני לי את הכתובת.‬
‫אני מעדיפה לנהוג.‬
‫חכה רגע.‬
‫אני אשלח לך משהו.‬
‫6.12 הוא או את‬
‫כעת יהיו חייבים להאמין לי.‬
‫המשטרה ומרטין.‬
‫הוא אמר שזאת עוד אחת מההזיות שלי.‬
‫הוא שאל איך מישהו יכול לדעת מתי הייתי בחנייה המקורה.‬
‫מרטין רצה לאשפז אותי שוב בברגר הוף.‬
‫הוא השאיר אותך לגמרי לבד עם הפחד שלך.‬
‫ככל שאני חושבת על זה...‬
‫אני מאמינה יותר...‬
‫שמרטין עומד מאחורי כל זה.‬
‫למה?‬
‫רק הוא תמיד יודע איפה אני.‬
‫הוא מכיר את הבקתה.‬
‫הסרטונים אצלו.‬
‫הוא משתמש במחלה שלי נגדי.‬
‫ובשישה בדצמבר...‬
‫בשישה בדצמבר התחתנו.‬
‫אנא, סעי הביתה מיד וקחי את הבת שלך.‬
‫ניפגש בכניסה לדירה שלך.‬
‫אעזור לך.‬
‫אתה לא מכיר אותו.‬
‫הוא תמיד מנצח.‬
‫לא הפעם.‬
‫ג'ולס.‬
‫הוא פה.‬
‫קלרה, יש שם מישהו?‬
‫קלרה, ספרי לי מה קורה!‬
‫קלרה, יש מישהו בבית שלך?‬
‫את שומעת אותי? יש שם מישהו?‬
‫את שומעת אותי? קלרה, בבקשה...‬
‫6 בדצמבר‬
- ‫- מה? - האישה עדיין על הקו?‬
‫איפה אתה?‬
‫אני עומד כאן, מול לה זן.‬
‫ואתה?‬
- ‫- גילית משהו? - המנהל היה לחוץ מאוד.‬
‫צפוי שהוא יכחיש הכול.‬
‫הוא היה מספר לי, תסמוך עליי.‬
- ‫- באמת חיפשת בכל מקום? - כן, אין שם שום דבר.‬
‫ג'ולס, אתה שומע אותי? האישה הזאת שיקרה לך.‬
‫למה שאאמין לך ולא לה?‬
- ‫- לאור כל הפעמים ששיקרת לאימא... - היא משקרת.‬
‫ואני נשבע לך, סיפור ההתאבדות שלה לא מסתדר.‬
‫אין רשת זמינה‬
‫קלרה!‬
‫הגעתם לתא הקולי של קלרה ורנט. נא להשאיר הודעה אחרי הצליל.‬
‫קלרה! תתקשרי אליי, בבקשה. אנא, אני מתחנן!‬
‫היי!‬
‫תירגעי. פשוט תירגעי.‬
‫תירגעי.‬
‫היי, תירגעי!‬
‫אני לא אפגע בך.‬
‫בואי, אני אעזור לך.‬
‫אני הנדריק.‬
‫בואי, אעזור לך.‬
‫בואי.‬
‫בואי. זה בסדר.‬
‫קלרה!‬
‫הנדריק, נכון?‬
‫רק תוריד אותי באיזה מקום כשנגיע לעיר.‬
‫נראה שאת זקוקה לרופא.‬
‫אקח אותך לחדר המיון הקרוב.‬
‫יפה מצידך שאתה דואג, אבל אני בסדר.‬
‫פשוט תוריד אותי בכל מקום בעיר.‬
‫אין רשת‬
‫למה אתה מסתובב בלילה מחופש לסנטה קלאוס?‬
‫מסיבת רווקים.‬
‫אני חשפן.‬
‫את צריכה לראות את התחתונים.‬
‫אדומים עם פונפון לבן מקדימה.‬
‫מה? זאת פרנסה.‬
‫ליווי הביתה 3 שיחות שלא נענו‬
‫שיחה נכנסת‬
‫קלרה, את בסדר? מה קרה?‬
‫ראיתי אותו.‬
‫רוצח לוח השנה היה בבקתה שלנו.‬
‫אבל הצלחתי לברוח.‬
- ‫- איפה את עכשיו? - בדרך לעיר. תפסתי טרמפ.‬
- ‫- עם מי? - סנטה קלאוס.‬
- ‫- סליחה? - לא חשוב.‬
‫תקשיב, מרטין בטח בדרך הביתה. אני צריכה להגיע לאמלי לפניו.‬
‫תיזהרי בבקשה.‬
‫אל תבטחי באף אחד הלילה.‬
‫אבא!‬
‫תישארי על הקו. אני צריך לגשת לבת שלי.‬
‫אימא.‬
‫אבא.‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא. לא, היא חמה מאוד.‬
‫אני צריך לבדוק אם נשאר סירופ להורדת חום.‬
‫אימא.‬
‫אבא.‬
‫אימא.‬
‫אתה יכול לשיר?‬
- ‫- מה? - לשיר.‬
‫טוב...‬
‫שים את הטלפון ליד האוזן של פביאן.‬
‫הנה הירח עלה‬
‫כוכבים זהובים מנצנצים‬
‫את השמיים מאירים‬
‫היערות נחים בצללים‬
‫ומכרי האחו השקטים‬
‫ערפל לבן עולה אל תוך הלילה‬
‫דיאנה תמיד הייתה שרה את זה לפביאן.‬
‫היא רגועה יותר עכשיו?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫אני לא יכולה להשאיר את אמלי לבד.‬
‫אני חייבת להישאר לצידה.‬
‫אסור לי להרוס לה את החיים.‬
‫אפשרתי לזה לקרות לי כל השנים.‬
‫אהבתי את מרטין.‬
‫אבל אני לא יכולה עוד.‬
‫אני צריכה ללכת הביתה לבתי...‬
‫ולעזוב את מרטין סוף סוף.‬
‫אעזור לך אם תרצי.‬
‫אני אוודא שאת ואמלי תהיו מוגנות.‬
‫רק תאמרי לי איפה את ו...‬
- ‫- אני אבוא. - כבר עזרת לי מספיק.‬
‫אני צריכה לעשות זאת לבד.‬
‫ועם התמונה, יש לי הוכחה שרוצח לוח...‬
‫שלא רק דמיינתי הכול. עכשיו הם חייבים להאמין לי.‬
‫רק עוד שעה ושישה בדצמבר יחלוף.‬
‫ההצעה שלי עדיין בתוקף.‬
‫תודה, ג'ולס.‬
‫בשמחה, קלרה.‬
‫מה היה כל זה?‬
‫רוצח לוח השנה רודף אחרייך?‬
‫אפשר לקבל אחת?‬
‫בטח.‬
‫אמורה להיות שם חפיסה נוספת.‬
‫הראשונה אחרי 15 שנה.‬
‫יש לך מצית?‬
‫איפה זה?‬
- ‫- עצור את המכונית! מיד! - היי, תירגעי.‬
‫השוקר החשמלי תמיד איתי.‬
- ‫- תירגעי! - תפתח!‬
- ‫- היי, תרגיעי. - תפתח.‬
‫לא אפגע בך.‬
‫טוב?‬
‫הכול בסדר, באמת.‬
‫אני לא אפגע בך.‬
‫היי, מה...‬
‫מרטין!‬
‫תפסיק!‬
‫לא יפה שעזבת מוקדם.‬
‫תיכנסי!‬
- ‫- אסור להשאיר אותו פה. הוא יקפא. - תיכנסי מיד!‬
‫עזוב אותי!‬
‫אני ממש מצטערת.‬
‫אני בטוח שידעת שאמצא אותך.‬
‫מי זה היה?‬
‫ראיתי טביעות רגליים ליד הבית.‬
‫לא נכנסת לחדר השינה?‬
‫לחדר השינה?‬
‫מה זה?‬
‫איום של רוצח לוח השנה על חיי.‬
‫רוצח לוח השנה?‬
‫קלרה, אל תתחילי עם זה שוב!‬
‫אני אסע בחזרה לשם מחר.‬
‫אם זה באמת כתוב שם, אפנה למשטרה.‬
‫אבל אם את שוב ממציאה, אחזיר אותך לברגר הוף.‬
‫הייתי בחנייה. ראיתי את הצינור.‬
‫אל תעשי את זה שוב.‬
‫מה את עושה?‬
‫בודקת אם ויגו שלח לי הודעה.‬
‫חשבתי עלינו.‬
‫בשנה שעברה, אחרי שלקחתי אותך למיון בפוטסדם...‬
‫כשחזרנו הביתה ובישלתי לך,‬
‫שאלת אותי בפעם ה-1,000 למה אני לא הולך לטיפול.‬
‫האמת היא שהתחלתי טיפול.‬
‫אבל הבחור רק פלט את הקשקושים הרגילים.‬
‫אמר שאין לי ביטחון עצמי‬
‫כי היה לי אבא מתעלל ואימא שברחה מהבית.‬
‫אני לא צריך פסיכולוג לזה.‬
‫את רואה?‬
‫אין לי בעיה לומר את זה.‬
‫אם הייתה קבוצת תמיכה כמו א"א שבה הייתי צריך להציג את עצמי,‬
‫הייתי הולך.‬
‫הייתי קם ואומר,‬
‫"שלום, שמי מרטין. אני בן 44 ואני מכה את אשתי."‬
‫וזה אמור להצדיק הכול?‬
‫את צריכה להפסיק להתגרות בי, קלרה.‬
‫להתגרות בך?‬
- ‫- אני מתגרה בך? - כן.‬
‫איך?‬
‫למה לא עזבת מזמן?‬
‫פשוט סבלת את זה. את המכות, את הצעקות.‬
‫את נתת לכל זה לקרות, קלרה. לכל אגרוף, לכל בעיטה.‬
‫נתתי לזה לקרות?‬
‫נתתי לך...‬
‫לגרור אותי למועדון של סוטים?‬
‫נתתי לך להציע אותי...‬
‫כדי שיצליפו בי כאילו אני חתיכת בשר?‬
- ‫- אתה רציני? - זה לא מה שאמרתי.‬
‫אבל עצם הנוכחות שלך מרגיזה אותי לא פעם.‬
‫איך אני יכול לכבד אותך כשאת לא מכבדת את עצמך?‬
‫אתה מפחיד אותי עד מוות בכל יום, מרטין.‬
‫אני יודע.‬
‫ואני מצטער.‬
‫את מאמינה לי?‬
‫את מאמינה שאני אוהב אותך?‬
‫אני אגיד לך משהו. את לא תעזבי אותי!‬
‫הבנת אותי?‬
‫קח אותי הביתה.‬
‫אני רוצה להיות עם הבת שלי.‬
‫אני יכול לעזור לך.‬
‫אז...‬
‫תתכונני למה שעומד לקרות.‬
‫אסור לך לגעת בי ליד אמלי.‬
‫אל תגידי לי מה לעשות.‬
‫אל תיגע בי שוב לעולם.‬
‫קלרה!‬
‫ויגו?‬
‫הנה הירח עלה‬
‫כוכבים זהובים מנצנצים‬
‫את השמיים מאירים‬
‫אמלי?‬
‫היערות נחים בצללים‬
‫ומכרי האחו השקטים‬
‫ערפל לבן עולה לתוך הלילה‬
‫שלום, קלרה.‬
‫ג'ולס?‬
‫מה קרה לאמלי?‬
‫אל תדאגי. היא בסדר.‬
‫רק כדור שינה.‬
‫איפה מרטין?‬
‫איפה ויגו?‬
‫בואי נצא מהחדר שלה.‬
‫אחרת היא תתעורר.‬
‫ג'ולס, למה אתה פה?‬
‫תני לה לישון.‬
‫6.12 הוא או את‬
‫לא, בבקשה.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫איפה בעלך?‬
‫בבקשה.‬
‫תני לי להראות לך משהו.‬
‫ראיתי כל מה שהוא עשה לך.‬
‫יש מצלמות בכל החדרים.‬
‫מה שראיתי שם בלתי נסבל.‬
‫תעזבי את זה.‬
‫אל תקשי כל כך.‬
‫נותרו עשר דקות.‬
‫עכשיו תבחרי, קלרה או מרטין.‬
‫אז איפה הוא?‬
‫ג'ולס...‬
‫כמעט חצות.‬
‫אמרתי לך שאעזוב את מרטין. למה הוא חייב למות?‬
‫אני רק רוצה לעזוב אותו ולקחת את אמלי.‬
‫למה את עדיין מגינה עליו?‬
‫את יודעת שזה מגיע לו.‬
‫ג'ולס, תפסיק את הטירוף הזה.‬
‫מה שנתת לו לעשות לך היה טירוף.‬
‫איפה בעלך?‬
‫זאת ההזדמנות שלך להחזיר לעצמך את השליטה על חייך.‬
‫תבחרי, הוא או את.‬
‫עוד ארבע דקות.‬
‫עלייך להרוג אותו.‬
‫אל תצעקי.‬
‫ופביאן?‬
‫מה קרה לפביאן?‬
‫פביאן מתה, היא לא שרדה.‬
‫היא מתה בביה"ח.‬
‫את חייבת לסלק את המנוול הזה מחייך.‬
‫ואז?‬
‫מה יקרה אז? אתה לא תשחרר אותי.‬
‫תסמכי עליי.‬
‫יש לי תוכנית.‬
‫אני בצד שלך.‬
‫השעה 23:57.‬
‫את תהרגי אותו,‬
‫או שאני אהרוג אותך.‬
‫שלוש דקות.‬
‫קחי.‬
- ‫- לא יכולה. בבקשה. - בואי.‬
‫ג'ולס, אנא.‬
‫תחשבי על כל מה שהוא עשה לך.‬
‫האיש הזה הפך את חייך לגיהינום!‬
‫את מבינה איזו הזדמנות אני נותן לך?‬
‫שתי דקות.‬
‫ג'ולס, אנא...‬
- ‫- מה? - אתה לא...‬
‫אתה לא מבין?‬
‫מותו של מרטין לא יחזיר את דיאנה.‬
‫טוב...‬
‫זה נכון.‬
‫את חכמה.‬
‫גם דיאנה הייתה חכמה.‬
‫אבל מה שהיא עברה בילדותה, ההתעללות של אביה,‬
‫האימא ששתקה והעלימה עין...‬
‫כל זה שבר אותה.‬
‫וכשהיא שמה קץ לחייה, הקיץ הקץ על חיי ילדיי.‬
‫ועל חיי.‬
‫אני עושה את זה כדי לתת לנשים כמוך‬
‫הזדמנות להשיב מלחמה.‬
‫דקה אחת.‬
‫את מסוגלת.‬
‫תחשבי על אמלי.‬
‫היא זקוקה לך.‬
‫אבל לא לאבא כמוהו.‬
‫אני מצטערת.‬
‫בסדר, בבקשה...‬
‫אל תזוז.‬
‫איך? איפה?‬
‫בעורק הצוואר.‬
‫ככה?‬
‫כן.‬
‫סלח לי.‬
‫קלרה!‬
‫אתם ראויים זה לזה.‬
‫זה הבן שלי.‬
‫אני מצטער.‬
‫רציתי להגן עלייך מפניו.‬
‫אבל הגעתי מאוחר מדי.‬
‫הגעתי מאוחר מדי.‬
‫זיהיתי את כתב ידו בטלוויזיה.‬
- ‫- איך הוא שרד את זה? - סיוט.‬
‫זה בטח היה סיוט.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫לאשתי ולי היה מזל מדהים.‬
‫זה היה בלתי נתפס.‬
‫והבת שלנו עדיין קטנה כל כך.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫אבקש מכם לכבות את הטלפונים ולשבת.‬
‫נתחיל כעת בחלוקת הפרס על הישגים מיוחדים במילוי התפקיד.‬
‫אני שמח לייצג‬
‫את שר הפנים שלנו, ד"ר הרמן,‬
‫שכידוע לכם עדיין מחלים,‬
‫ולהעניק את עיטורי הכבוד האלה‬
‫לעשרה שוטרים.‬
‫בשנה שעברה היה לנו...‬
‫שלום, שמי מרטין. אני בן 44 ואני מכה את אשתי.‬
‫נתת לכל זה לקרות, קלרה. לכל אגרוף, לכל בעיטה.‬
‫...לגרור אותי למועדון של סוטים?‬
‫אתה רציני?‬
‫את לא תעזבי אותי!‬
‫את מבינה אותי?‬
‫את רואה? אין לי בעיה...‬
‫לאור העובדה שאנחנו...‬
‫...תכופות עצם הנוכחות שלך מרגיזה אותי.‬
‫פשוט סבלת את זה.‬
‫שלום, שמי מרטין. אני...‬
‫מה קורה פה?‬
‫...כשאת לא מכבדת את עצמך?‬
‫מר ורנט.‬
‫אנחנו לוקחים אותך למעצר.‬
‫הוגשה נגדך תלונה על תקיפה מינית,‬
‫פגיעה חמורה בגוף, כפייה והטחת עלבונות על בסיס מיני.‬
‫אני מבקש ממך, לטובתך, לבוא איתנו בלי לחולל מהומה.‬
‫מה את עושה?‬
‫בודקת אם ויגו שלח לי הודעה.‬
‫מהדורה אחרונה חמש שנים למרטין ורנט‬
‫על אף שהסיפור בדיוני,‬
‫אלימות בין בני זוג היא מציאות אכזרית.‬
‫רבע מהנשים בגרמניה חוות אלימות פיזית או מינית בזוגיות‬
‫לפחות פעם אחת בימי חייהן.‬
‫הנפגעות הן נשים מכל המעמדות.‬
‫מבוסס על הרומן "הדרך הביתה" מאת סבסטיאן פיצק‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות שקד הרטמן‬