Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Filmul abordează subiecte sensibile, inclusiv violența și sinuciderea.
Se recomandă vizionarea cu prudență.
6.12 EL SAU TU - UNUL DINTRE VOI VA MURI
DACĂ ȘTII DATA MORȚII TALE,
ÎNSEAMNĂ CĂ AI ÎNCEPUT DEJA SĂ MORI.
Serviciul de urgențe, cu ce vă pot ajuta?
Alo? Sunt Anna, sunt pe Prenzlauer Allee. Este o urgență.
Cred că a murit cineva.
E întuneric. Nu mă simt în siguranță.
- Veniți repede. Sunt răniți. - Echipajul e pe drum. Păstrați-vă calmul.
Conform surselor din poliție, Ucigașul Calendar scrie
data morții victimei cu sânge pe perete.
- Locul accidentului? - O persoană este inconștientă.
- E sânge peste tot! - Am nevoie de ajutor!
Veniți repede!
Cred că sunt urmărită.
UCIGAȘUL CALENDAR
Linia de ajutor „Mergi cu mine acasă”, bună seara. Cu ce te pot ajuta?
Da.
Dar aceasta e linia de asistență „Mergi cu mine acasă”.
Stăm la telefon cu oamenii care merg pe jos spre casă.
Între 20:00 și 2:00.
Pentru problema ta, sună la 115, linia de asistență pentru cetățeni.
Dar nu găsești pe nimeni acum.
Da.
Sună-i mâine dimineață.
O să-ți poată spune cum să faci cu plângerea.
Mulțumesc și eu pentru discuția plăcută.
Linia de ajutor „Mergi cu mine acasă”, bună seara. Cu ce te pot ajuta?
Bună! Sunt Caro.
Bună, Caro.
Sunt în stația de autobuz de la Mexikoplatz și...
Sunt niște bărbați vizavi.
Se tot holbează. Mi-e teamă că vor veni la mine.
Aștepți autobuzul?
Da, 109. Ar fi trebuit să ajungă.
Bine, Caro.
Câți bărbați sunt? Câți ani au?
Cinci.
Nu știu ce vârstă au.
Sunt tineri. Toți poartă hanorace.
Bine. Nu le arăta că ți-e frică.
Stai sub un stâlp de iluminat, să fie lumină.
- Vin spre mine. Ce să fac? - Păstrează-ți calmul.
- Sunt mașini parcate acolo? - Da.
- Du-te spre ele și lovește o capotă. - De ce?
Fă cum îți spun.
- Ce faci? - Proasto!
Bine, au fugit.
Foarte bine.
- Vine autobuzul. - Foarte bine.
Stai la telefon până urci în autobuz, da?
Bine.
Ești în siguranță?
Da.
Mulțumesc.
O seară frumoasă!
În adâncurile întunecate ale oceanelor, unde jocul dintre prădător și pradă...
Cred că nu mai poți crede pe nimeni în ziua de azi.
Atunci spune. Cum o vezi?
Data morții victimei a fost scrisă cu sânge pe perete de fiecare dată.
Acesta este modul de operare căruia criminalul își datorează numele,
Ucigașul Calendar.
Până acum, scrisul de mână este singurul indiciu către criminal.
Fiți atenți la felul special în care scrie cifra 2.
Recunoașteți scrisul acesta?
L-ați văzut vreodată...
TATA APEL PRIMIT
Bună seara!
Linia de asistență „Mergi cu mine acasă”. Cu ce te pot ajuta?
Aceasta este linia de asistență „Mergi cu mine acasă”. Ne-ai sunat.
Cu ce te pot ajuta?
Nu răspunzi, așa că te întreb... Ești hărțuită sau amenințată?
Tușește dacă ești amenințată.
- Alo? - Cine e acolo?
- Linia „Mergi cu mine acasă”. - De ce m-ai sunat?
Nu se poate. Nu știu cine ești.
- Nu am avut numărul tău. - Atunci a fost telefonul meu, probabil.
Preferi să vorbești cu o colegă?
Pot să-ți fac legătura imediat.
Nu. Nu trebuie.
Nu închide, te rog.
Din câte aud, ai probleme.
- Ești rănită? - E prea târziu.
Ce s-a întâmplat? Cu ce te pot ajuta?
E prea târziu.
Prea târziu? De ce?
O să fiu ucisă în seara asta.
Ucisă?
- De ce crezi asta? - A anunțat.
Poți să-mi spui cum te cheamă?
Eu sunt Jules. Jules Tannberg.
Klara...
Klara Vernet.
În regulă, Klara.
Cine vrea să te omoare?
Sunt obosită.
Oricum n-o să mă creadă nimeni.
Eu te cred.
E inutil să vorbesc cu tine. Îmi pare rău.
E prea târziu.
Știi cine vrea să te omoare?
Da.
Cine?
Ucigașul Calendar.
Nu mă crezi, nu?
Ba da.
Desigur.
De ce crezi că e el?
A scris pe perete...
cu o fotografie cu mine și soțul meu.
Dedesubt scria...
6.12. Unul dintre voi va muri. El sau tu.
6 DECEMBRIE 21:31
6.12 EL SAU TU - UNUL DINTRE VOI VA MURI
STRADA KOSER NR. 3
STRADA RENATA NR. 27
Nu văd altă opțiune decât...
Klara, dacă ești amenințată, trebuie să anunți poliția.
I-am anunțat deja, dar nu m-au crezut...
că m-am trezit într-un subsol cu o amenințare cu moartea pe perete...
N-am putut dovedi nimic.
Când?
Acum câteva săptămâni.
Nu-mi mai amintesc bine.
M-am trezit într-un parc
și m-am dus direct acasă.
- Ești acasă acum? - Nu.
De ce nu?
Ți-e frică să nu fie ucigașul acolo?
Și soțul tău?
- Nu vrea să mă ajute. - De ce nu?
Pentru că, la fel ca poliția, crede că îmi imaginez totul.
Asta a și spus poliției.
I-a fost foarte rușine, și mie, la fel.
Nimeni nu inventează așa ceva. Soțul tău nu e îngrijorat?
Și el e amenințat.
A râs de mine.
Nu e nimic de râs.
NU SUNT ZGOMOTE DE STRADĂ CARTIER LINIȘTIT
Unde ești acum, Klara?
Nu trebuia să-ți spun. Îmi pare rău. Eu...
Măcar am ajuns până aici.
Cum adică „până aici”?
Ești într-un garaj?
Pleci cu mașina?
Klara?
Ce o să faci?
Ce vrei să faci?
Te rog, așteaptă o clipă.
Rămâi pe fir.
Klara...
- Nu face nimic nesăbuit, te rog. - Nu fac. De ce crezi asta?
Am lucrat mulți ani la call-centerul pompierilor din Berlin.
Știu cum se aude când cineva are probleme mari.
Ai mai sunat de trei ori...
dar nu din cauza Ucigașului Calendar.
- De ce ai sunat atunci? - Îmi era frică să merg acasă noaptea.
Nu pentru asta e serviciul acesta?
Da, bineînțeles.
Scuze.
VICTIMĂ A VIOLENȚEI DOMESTICE. CREDIBILĂ?
Pot să te întreb ceva?
Ce anume?
Acasă e totul în regulă?
Da, desigur.
Unde e soțul tău acum?
- De ce mergi singură noaptea? - De ce pui atâtea întrebări?
În notițele noastre scrie că există suspiciune de violență domestică.
- Aceste conversații sunt înregistrate? - Da, de ce?
Deci tot ce-ți spun e documentat?
Da, dar numai 48 de ore. Și se aplică protecția datelor personale.
- De ce? - Deci...
Deci, dacă mi s-ar întâmpla ceva în seara asta,
poliția ar afla despre conversația asta?
Ce vrei să spui?
Te urmărește un ucigaș.
Și nu vrei să te duci la poliție sau acasă, la soțul tău. De ce?
STRADA RENATA NR. 27
Nici tu nu mă crezi.
Ești victimă a violenței?
Da.
Îmi pare rău.
Ți-e frică.
E mai rău de atât.
E genul de frică...
care te face să vrei să-ți sfâșii pielea,
ca să nu mai arzi pe dinăuntru.
Capcana cea mai malefică a iadului e să se deghizeze în paradis.
Bună seara.
Mulțumesc.
Bună seara, dle Gerrich!
Soții von Bülow.
Au făcut o donație mare pentru campanie. Sunt de treabă.
Mulțumesc că te-ai îmbrăcat așa cum te-am rugat, Klara.
Arăți minunat.
Cu plăcere.
Klara!
Dumnezeule!
Ce mai faci? Nu ne-am mai văzut în ultimul timp.
Klara!
- Martin, felicitări pentru noua slujbă! - Mulțumesc.
- Cum e atmosfera acolo? - Destul de stresantă.
Trebuie să fiu atent să nu fac greșeli.
- Arăți grozav, Meret. - Mulțumesc.
Pot să te prezint? Dr. Paul Wassmann, noul nostru asociat.
- Mă bucur să te cunosc. - El dr. Martin Vernet.
Secretar de Stat pentru Afaceri Interne de trei săptămâni.
Iar ea e prietena mea trădătoare, Klara, una dintre cele mai bune avocate din firmă
până să descopere viața de mamă cu normă întreagă.
- Nu ți-e dor puțin de muncă? - Uneori îmi e dor.
Sper că te vei întoarce la noi.
- Poate când Amelie începe școala... - Dacă Klara preferă să ne crească fiica,
atunci ar trebui s-o facă.
Mi-e dor de ea.
Măcar hai să bem o cafea. Și poți s-o aduci pe Amelie.
Îți promit.
- Martin. - O seară frumoasă!
- La revedere! - La revedere!
Doamne, nu încetează niciodată?
Bine că nu mai ai de-a face cu ea.
De fapt, e păcat că nu mă mai văd cu ea.
Dar ne ai pe mine și pe Amelie.
Așa este.
Deci... să sărbătorim aniversarea noastră.
- Bună seara! - Mulțumesc.
Mulțumesc.
Pentru o seară interesantă!
Poftă bună!
Știu că nu-ți plac fructele de mare,
dar îți trebuie proteine pentru ce am planificat.
Ce ai planificat?
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
Nu-ți mai iei pastilele?
Fir-ar să fie, Klara!
Trebuie să te internez iar la clinică?
- Martin, sunt bine. - Te avertizez.
Nu permit ca Amelie să aibă o mamă bolnavă mintal.
- Îmi vine rău de la pastile. - Doctorul poate să-ți prescrie altceva.
- Iartă-mă. - Deci...
E timpul să mâncăm.
Cât stă bona?
Vigo stă până ajungem acasă.
Dă-mi telefonul.
Bun venit la Seara VP.
Vă stau la dispoziție pentru orice doriți.
Ce este o seară VP?
Violence Play.
Foarte exclusivist.
Martin, te rog, aș vrea să plec.
Nici măcar nu ți-ai terminat băutura.
Ce e? Femeile astea sunt plătite foarte bine pentru serviciile lor.
Taxa de intrare este donată Fundației pentru Copii.
E un lucru bun.
Martin, te rog.
E pentru o cauză nobilă.
Probabil a pus ceva în șampanie.
E îngrozitor.
Mi-am recăpătat cunoștința pentru că aveam dureri.
Martin, te rog...
Klara, trebuie să-ți părăsești soțul.
Da.
Ar fi trebuit s-o fac de mult, doar că...
Nu vreau ca Amelie să afle ce mi-a făcut.
E de înțeles. N-ai vrut să-i faci ei rău...
- Câți ani are fiica ta? - Amelie are șase ani.
Și eu am o fiică. O cheamă Fabienne.
Are tot șase ani.
- Unde e fiica ta acum? - Doarme.
Și cine are grijă de ea? E singură?
Bineînțeles că nu.
Avem o bonă.
Îți vine să crezi că e un tată bun?
E greu de crezut, dar e adevărat.
Amelie îl iubește.
Trebuie să închid, înainte să mă găsească.
Unde ești acum?
Închizi o ușă de garaj.
Ai deschis o ușă de la mașină. Ce plănuiești?
Pentru ce am de gând să fac, e mai bine să fiu singură.
Nu.
Nu, nu face asta.
Te rog să n-o faci.
Nu-mi spune ce să fac.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, dar nu poți face asta.
Nu face asta, te rog!
Te implor.
Klara! Klara, te rog!
MARTIN Știu mereu unde ești! Pregătește-te!
Ori Ucigașul Calendar, ori Martin, tot mă va ucide.
Așa că prefer s-o fac eu însămi.
Dacă faci asta...
Amelie nu își va reveni niciodată.
Crede-mă.
Pot să aud că nu conduci.
Te implor. Oprește-te. O să găsim o soluție.
Klara?
Alo? Klara, te rog.
Destul!
Nu vreau să trebuiască s-o duc la Urgențe.
Te-ai descurcat bine, dragă.
Hai să luăm o mică pauză, bine?
Te rog să ai grijă de soția mea.
Vino. Îți arăt unde e toaleta noastră.
Mă duc să-ți aduc un analgezic mai puternic.
Soției tale i-a plăcut?
Nu uiți niciodată prima dată.
Scuzați-mă, vă rog.
- Unde e soția mea? - Cred că e la toaletă.
Sunt Vigo. Lăsați un mesaj după bip.
Bună, Vigo!
Mesajul ăsta e pentru Amelie.
Bună, scumpo.
Mami!
Voiam doar să-ți spun cât de mult te iubesc.
Nu a fost vina ta, mă auzi?
Te iubesc atât de mult!
APELEAZĂ
TATA APEL PRIMIT
Nu am timp acum. Sună mâine.
Ce s-a întâmplat?
- O urgență. - O urgență?
Credeam că ești încă în concediu.
- Nu sunt la centrala de urgență. - Unde ești?
Voluntar la „Mergi cu mine acasă”.
E o femeie care vrea să se sinucidă.
Sună la poliție.
Nu știu unde e.
- Te pot ajuta? - Ar fi o premieră.
Spune-mi cum o cheamă și o să aflu unde e.
Nu am voie să-ți spun.
Jules, vorbești cu o femeie care vrea să se sinucidă.
Îmi imaginez ce efect are asupra ta.
- Serios? - Da.
Vrei s-o salvezi,
- ...după incidentul cu Dajana... - Încetează!
- Unde ești? - Acasă. Unde altundeva?
Ce e?
Jules, vreau să te ajut. Fir-ar să fie! Sunt tatăl tău.
- Felicitări că ți-ai dat seama. - Spune-mi ce știi.
Cum o cheamă?
Bine, atunci. Cum vrei.
- Dacă totul merge prost și tu nu... - O cheamă Klara.
- Klara... Și mai cum? - Vernet.
Atât?
A fost la hotelul Le Zen în seara asta.
Cred că e un club secret de perverși acolo.
E prima oară când aud.
Dar o să întreb. Încă știu pe cineva acolo.
Nu te băga în restul, bine?
Se așteaptă mai multă ninsoare în Berlin în această seară.
Conduceți cu grijă sau stați confortabil acasă.
Este ora 22:03. Următoarele știri, la ora 23:00.
Slavă Domnului! Cum te simți?
De rahat.
Mi-e rău. Am vomat.
Nu mai pot. Sunt atât de obosită!
Unde ești acum?
Unde Ucigașul Calendar n-o să mă găsească niciodată...
De ce e atât de important pentru tine?
De ce nu mă lași în pace?
Sunt sigur că nu-ți poți imagina, dar...
Știu exact prin ce treci.
Vorbesc la telefon cu femei ca tine de multă vreme.
Femei care plângeau pentru că bărbații erau să le omoare în bătaie.
Și ai putut să le ajuți?
Am încercat.
Iar și iar.
Dar, de îndată ce venea poliția,
brusc, nu mai era nimic la fel de rău, și bărbații scăpau basma curată.
Nu înțeleg.
De ce suportă femeile asta?
Pentru că sunt dependente financiar.
Sau nu vor să ia copiii de lângă tatăl lor.
Pentru că le e rușine.
Pentru că nu știu unde să se ducă.
Sau cred că ele sunt de vină pentru bătaie.
Pentru că sunt îngrozite că va fi mai rău și vor fi ucise.
Sau soțul o are pe femeie cu ceva la mână și o șantajează.
Klara, pune capăt suferinței, dar nu-ți pune capăt vieții.
De ce e atât de important pentru tine? Nu mă cunoști.
Ți-am spus despre fiica mea. Fabienne?
Da.
Mama ei s-a sinucis.
De atunci, Fabienne n-a mai făcut...
De ce îmi spui toate astea?
Ca să mă faci să mă simt vinovată?
Nu.
Mama ei era într-o clinică.
La început, părea că lucrurile vor fi în regulă.
Doctorii de la Berger Hof...
- Așa se numea clinica. - Berger Hof?
- Am fost și eu acolo. - Poftim? Pentru ce?
Tulburări disociative.
Uneori văd lucruri care nu există.
- Au reușit să te ajute? - Da.
Dar trebuie să iau medicamente.
Și Martin mă amenință că mă internează din nou pentru orice lucru mărunt.
Dajana suferea de depresie severă.
Speram că o vor putea ajuta, dar...
Era prea târziu.
Nu ești singura care a trecut prin iad.
Mami! Deschide ușa, te rog!
Mami! A luat foc!
Mami!
Nu putem ieși!
E un incendiu și aud pe cineva țipând.
E un copil.
Pompierii ajung în mai puțin de două minute.
Nu deschideți ușa!
Ar putea provoca un curent și veți lua foc.
- Vă rog să părăsiți clădirea. - Dar copilul? Țipetele...
Colegii mei se vor ocupa de asta. Vă rog să plecați de acolo.
O clipă.
- Da? - Vehiculul 26 de comandă. Stelling.
Tannberg, ce se întâmplă? Nu e nimic aici.
- Cum adică? - Nu e niciun incendiu aici.
Bine.
- Domnul Damelow? - Da. Unde sunteți?
Nu e niciun incendiu pe Brandenburgische.
Poftim?
- Gluma o să vă coste scump. - Doamne!
Eram panicat și am dat adresa greșită.
- Unde sunteți? - Îmi pare rău.
Sunt pe Prince Regent, la nr. 24. La etajul trei.
- Repetați, vă rog. - Strada Prince Regent 24. Alo?
Lăsați-mă să trec! La naiba!
Ce s-a întâmplat?
Dajana a închis copiii în camerele lor.
Nu a vrut ca ei să își vadă mama moartă în cadă.
Copiii mei au încercat cu disperare să iasă.
Fabienne s-a ascuns în dulap.
A ajuns la spital.
Fiul meu probabil se juca cu o lumânare rămasă de la tort.
Probabil că ea a observat fumul.
Dar era prea târziu.
A vrut să descuie ușa.
Dar nu a mai avut putere.
Îmi pare rău.
Uită-te la mine.
O clipă, trebuie să verific ceva.
Rămâi la telefon.
Întoarce-te!
Vino-ncoace!
Arată-ți fața!
Klara!
6.12 EL SAU TU
Uită-te la mine!
Acum... întoarce-te.
Să-ți văd fața.
Klara! Uită-te la mine!
Uită-te la mine!
Întoarce-te.
Acum arată-mi fața.
Klara!
Uită-te la mine!
Mami?
Klara, m-am întors.
Jules, a fost aici.
- A fost aici. - Cine?
Ucigașul Calendar. A fost aici, în cabană.
Ascultă. Uite ce o să facem.
Trimit un taxi să te ducă direct acasă.
Dă-mi adresa.
Prefer să conduc.
Nu, stai.
Îți trimit ceva.
6.12 EL SAU TU
Acum trebuie să mă creadă.
Poliția și Martin.
A spus că e doar o iluzie a mea.
M-a întrebat cum să știe cineva când am fost în parcarea subterană.
Martin a vrut să fiu internată din nou la Berger Hof.
Te-a lăsat complet singură cu frica ta.
Cu cât mă gândesc mai mult la asta...
cu atât cred mai mult...
Cred că Martin face toate astea.
De ce?
E singurul care știe mereu unde sunt.
Cunoaște cabana.
Are înregistrările.
Se folosește de boala mea împotriva mea.
Și pe 6 decembrie...
Ne-am căsătorit pe 6 decembrie.
Te rog, du-te acasă imediat și ia-ți copilul.
Ne întâlnim în fața apartamentului tău.
Te ajut eu.
Nu-l cunoști.
Câștigă întotdeauna.
Nu și de data asta.
Jules.
A venit.
Klara, e cineva acolo?
Klara, spune-mi, ce se întâmplă?
Klara, e cineva în casa ta?
Mă auzi? E cineva acolo?
Mă auzi? Klara, te rog...
6 DECEMBRIE
- Ce e? - Femeia e încă la telefon?
Unde ești?
Sunt în față la Le Zen.
Și tu?
- Ai aflat ceva? - Managerul era înnebunit.
Evident, o să nege.
Mi-ar fi spus, crede-mă.
- Chiar ai căutat peste tot? - Da, nu e nimic acolo.
Jules, mă auzi? Femeia te-a mințit.
De ce să te cred pe tine și nu pe ea?
- La cât ai mințit-o pe mama... - Femeia minte.
Serios. Povestea ei cu sinuciderea nu se leagă.
REȚEAUA NU ESTE DISPONIBILĂ
Klara!
Mesageria vocală a Klarei Vernet. Lăsați un mesaj după semnalul sonor.
Klara, sună-mă înapoi! Te implor!
Hei!
Calmează-te.
Hei, calmează-te.
Liniștește-te.
N-o să-ți fac rău.
Haide, te ajut.
Mă numesc Hendrik.
Haide, te ajut.
Haide!
Vino. Ești bine.
Klara!
Hendrik, nu?
Lasă-mă să cobor undeva când ajungem în oraș.
Se pare că ai nevoie de un doctor.
Te duc la următorul spital de urgență.
Drăguț din partea ta că-ți faci griji. Dar sunt bine.
Lasă-mă să cobor oriunde în oraș.
FĂRĂ REȚEA
Cum de conduci noaptea într-un costum de Moș Crăciun?
Petrecerea burlacilor.
Sunt stripper.
Ar trebui să-mi vezi chiloții.
Roșii, cu pompoane albe în fața bijuteriilor.
Ce? Câștig bani buni.
MERGI CU MINE ACASĂ 3 APELURI PIERDUTE
APEL PRIMIT
Klara, ești bine? Ce s-a întâmplat?
L-am văzut.
Ucigașul Calendar a fost în cabana noastră.
Dar am reușit să plec.
- Unde ești acum? - În drum spre oraș, mă duce cineva.
- Cine? - Moș Crăciun.
- Poftim? - Nu-ți face griji.
Cred că Martin e în drum spre casă. Trebuie să ajung la Amelie înaintea lui.
Te rog, ai grijă.
N-ar trebui să ai încredere în nimeni în seara asta.
Tati!
Rămâi la telefon. Trebuie să văd ce face fiica mea.
Mami.
Tati.
E totul în regulă?
Nu, are febră.
Trebuie să văd dacă mai e medicament pentru febră.
Mami.
Mămico.
Tati.
Mămico.
Știi să cânți?
- Poftim? - Să cânți?
Păi...
Pune telefonul lângă urechea lui Fabienne.
Priviți, luna a răsărit
Stelele de aur strălucesc
Pe cerul strălucitor
Pădurile se odihnesc în umbre
Și din pajiștile liniștite
Ceața albă se ridică în noapte
Dajana îi cânta asta lui Fabienne.
S-a liniștit?
Da.
Mulțumesc.
N-o pot lăsa pe Amelie singură.
Trebuie să fiu acolo, lângă ea.
Nu trebuie să-i distrug viața.
Am permis să mi se întâmple asta în toți acești ani.
L-am iubit pe Martin.
Dar nu mai pot.
Trebuie să mă duc acasă, la fiica mea...
și să-l părăsesc pe Martin.
Te ajut, dacă vrei.
Pot să mă asigur că sunteți în siguranță.
Spune-mi unde ești și...
- O să vin. - Deja m-ai ajutat destul.
Trebuie să fac asta singură.
Și cu fotografia, am dovada că Ucigașul...
Că nu mi-am imaginat totul. Acum trebuie să mă creadă.
Încă o oră, și 6 decembrie se termină.
Oferta mea rămâne valabilă.
Mulțumesc, Jules.
Cu plăcere, Klara.
Ce-a fost asta?
Ucigașul Calendar e pe urmele tale?
Îmi dai și mie una?
Sigur că da.
Ar trebui să fie un pachet în cutia din spate.
Prima în 15 ani.
Ai un foc?
Unde este?
- Oprește mașina! Imediat! - Calmează-te!
Mereu îl port cu mine.
- Calmează-te! - Deschide ușa!
- Liniștește-te! - Deschide!
N-o să-ți fac rău.
Bine?
Totul e în regulă. Serios.
N-o să-ți fac rău.
Ce...
Martin!
Încetează!
N-a fost frumos să pleci mai devreme.
Urcă!
- Nu-l putem lăsa, o să înghețe! - Urcă, acum!
Lasă-mă!
Îmi pare foarte rău.
Cred că ai știut că o să te găsesc.
Cine era?
Am văzut urme de pași în fața casei.
Nu te-ai dus în dormitor?
În dormitor?
Ce e asta?
O amenințare cu moartea de la Ucigașul Calendar.
Ucigașul Calendar?
Klara, nu începe din nou cu asta.
O să mă întorc mâine acolo.
Dacă e scris acolo, sun la poliție.
Dar, dacă inventezi din nou, te duc la Berger Hof.
Am fost în garaj. Am văzut tubul.
Să nu mai faci asta niciodată.
Ce faci?
Verific dacă mi-a trimis Vigo mesaj.
Mă gândeam la noi.
Anul trecut, după ce te-am dus la Urgențe în Potsdam...
Când ne-am întors acasă și ți-am gătit,
m-ai întrebat a mia oară de ce nu fac terapie.
Adevărul e că am început terapia.
Dar tipul a început cu povestea obișnuită.
Că nu am încredere în mine
pentru că am avut un tată violent și o mamă care a fugit.
N-am nevoie de terapeut pentru asta.
Vezi?
N-am nicio problemă s-o spun.
Dacă ar exista un grup de dezvoltare personală ca AA,
aș face-o.
M-aș ridica și aș spune:
„Salut! Mă numesc Martin. Am 44 de ani și îmi bat soția.”
Și asta ar trebui să justifice totul?
Trebuie să încetezi să mă mai provoci, Klara.
Să te provoc?
- Eu te provoc? - Da.
Cum?
De ce n-ai plecat cu mult timp în urmă?
Ai suportat și atât. Bătăile, țipetele.
Ai lăsat totul să se întâmple, Klara. Fiecare pumn, fiecare lovitură.
Eu am lăsat să se întâmple?
Te-am lăsat să...
să mă târăști în clubul ăla pervers?
Să mă oferi...
să fiu biciuită ca o bucată de carne?
- Vorbești serios? - Nu am spus asta.
Dar mă enervezi foarte des, doar existând.
Cum să te respect, dacă nici măcar tu nu te respecți?
Mă sperii de moarte în fiecare zi, Martin.
Știu.
Și îmi pare rău pentru asta.
Mă crezi?
Crezi că te iubesc?
Îți spun ceva. N-o să mă părăsești!
Mă înțelegi?
Du-mă acasă.
Vreau să fiu cu fiica mea.
Pot să te ajut.
Deci...
pregătește-te pentru ce urmează.
Nu trebuie să mă atingi în fața lui Amelie.
Nu-mi spune ce să fac.
Să nu mă mai atingi niciodată.
Klara!
Vigo?
Priviți, luna a răsărit
Stelele de aur strălucesc
Pe cerul strălucitor
Amelie?
Pădurile se odihnesc în umbră
Și din pajiștile liniștite
Ceața albă se ridică în noapte
Bună, Klara.
Jules?
Ce are Amelie?
Nu-ți face griji. E bine.
Doar un somnifer.
Unde este Martin?
Unde este Vigo?
Să plecăm din dormitorul ei.
Să n-o trezim.
Jules, ce cauți aici?
Las-o să doarmă.
6.12 EL SAU TU
Te rog, nu.
A sosit momentul.
Unde e soțul tău?
Te rog.
Să-ți arăt ceva.
Am văzut tot ce ți-a făcut.
Sunt camere în fiecare încăpere.
Ce am văzut e intolerabil.
Dă-i drumul.
Nu îngreuna lucrurile.
Mai sunt zece minute.
Acum e ori Klara, ori Martin.
Deci, unde e?
Jules...
E aproape miezul nopții.
Ți-am spus că-l părăsesc pe Martin. De ce trebuie să moară?
Vreau doar să-l părăsesc și s-o iau pe Amelie cu mine.
De ce îl mai aperi?
Știi că o merită.
Jules, încetează cu nebunia asta.
Nebunie e ce l-ai lăsat tu să-ți facă.
Unde e soțul tău?
Acum ai șansa să-ți recapeți controlul asupra vieții.
Ori el, ori tu.
Încă patru minute.
Trebuie să-l omori.
Liniște.
Și Fabienne?
Ce s-a întâmplat cu Fabienne?
Fabienne e moartă. N-a supraviețuit.
A murit în spital.
Trebuie să-l scoți pe nenorocitul ăsta din viața ta.
Și apoi?
Ce se întâmplă? Nu poți să-mi dai drumul.
Ai încredere în mine.
Am un plan.
Sunt de partea ta.
E ora 23:57.
O să-l omori.
Sau te omor eu pe tine.
Trei minute.
Ia-l.
- Nu pot. Te rog. - Haide!
Jules, te rog.
Gândește-te la tot ce ți-a făcut.
Omul ăsta ți-a făcut viața un iad!
Îți dai seama ce șansă îți dau?
Două minute.
Jules, te rog...
- Ce? - Nu...
Nu înțelegi?
Moartea lui Martin n-o va aduce pe Dajana înapoi.
Păi...
Așa e.
Ești deșteaptă.
Așa era și Dajana.
Dar ceea ce i s-a întâmplat în copilărie, violența tatălui ei...
o mamă care tăcea și întorcea capul...
Asta a distrus-o.
Și când și-a luat viața, a luat și viața copiilor mei cu ea.
Și a luat-o și pe a mea.
Fac ceea ce fac ca să le dau femeilor ca tine
șansa să riposteze.
Un minut.
Poți s-o faci.
Gândește-te la Amelie.
Are nevoie de tine.
Dar nu de un tată ca el.
Îmi pare rău.
Bine, te rog...
Nu te mișca.
Cum? Unde?
Artera carotidă.
Așa?
Da.
Iartă-mă.
Klara!
Vă meritați unul pe celălalt.
E fiul meu.
Îmi pare rău.
Am vrut să te protejez de el.
Dar am ajuns prea târziu.
Am ajuns prea târziu.
I-am recunoscut scrisul de mână la TV.
- Cum a supraviețuit? - Un coșmar.
Cred că a fost un coșmar.
Da, ai putea spune asta.
Eu și soția mea am fost incredibil de norocoși.
A fost de neimaginat.
Și fiica noastră e încă atât de mică!
Doamnelor și domnilor,
pot să vă rog să închideți telefoanele și să luați loc?
Vom începe acum cu premiul pentru realizări remarcabile.
Sunt încântat să-l reprezint
pe senatorul nostru de Afaceri Interne, dr. Herrmann,
care, după cum știți, încă este în recuperare,
pentru a oferi aceste medalii speciale de onoare
pentru zece dintre ofițerii noștri militari.
Anul trecut, am avut...
Salut! Numele meu e Martin. Am 44 de ani și îmi bat soția.
Ai lăsat să se întâmple totul, Klara. Fiecare pumn, fiecare lovitură.
... mă târăști în clubul ăla pervers?
Vorbești serios?
N-o să mă părăsești!
Mă înțelegi?
Vezi? N-am nicio problemă...
Având în vedere că...
... mă enervezi foarte des doar existând.
Doar suporți.
Salut! Numele meu e Martin.
Ce se întâmplă?
... dacă tu nu te respecți?
Domnule Vernet.
Vă arestăm.
S-au depus acuzații penale împotriva dvs. pentru agresiune sexuală,
vătămare corporală gravă, constrângere și insulte pe bază sexuală.
Vă rog, este în interesul dvs. să ne urmați fără să faceți o scenă.
Ce faci?
Verific dacă mi-a trimis Vigo mesaj.
ULTIMUL NUMĂR: 5 ANI ÎNCHISOARE PENTRU MARTIN VERNET
Povestea e ficțiune.
Însă violența domestică este o realitate crudă.
În Germania, una din patru femei trăiește violență fizică sau sexuală
în relație cel puțin o dată în viață.
Sunt afectate femei din toate clasele sociale.
DUPĂ ROMANUL „DER HEIMWEG”, DE SEBASTIAN FITZEK
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Cristian Brînză