Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
POTRAGA
Da. -Dobar dan.
Došli smo zbog oglasa za posao.
Zašto vas je toliko puno?
Uđite, jedan po jedan.
Izujte se.
Ostavite ih ovde. Idite u onu prvu sobu.
Dobar dan. -Dobar dan. Ostavite ih ovde.
Unutra samo bez cipela.
Ja sam Reza Hoseini.
Imam 30 g. i imam doktorat iz građevinarstva.
Podučavam persijsku književnost.
Planirate da promenite posao?
Vlasnik sam prodavnice,
ali u poslednje vreme posao slabo ide
i kad sam našao novčanicu od 100 $, zainteresovala me ponuda za posao.
Kakve ste poslove radili?
Bio sam rukovodilac prodaje za brojne kompanije.
U jednom trenutku sam bio i računovođa u Kuvajtu.
Je li plata bila dobra?
Nije ni važno,
pristajem na sve.
Svaki je posao dobar. Želim da učim.
Koji je bio plan za novčanicu kad ste je našli?
Hteo sam da nađem kome pripada.
Zašto je niste zadržali?
To je "haram".
Za mene je "haram", jer nije moja.
U šta verujete?
Verujem u puno toga.
Na primer?
U karmu.
U šta još verujete?
Samo u Boga.
Je li to sve?
Ljudskost.
U to da sam dobra osoba. -Dobar si klinac.
Ali nisi za ovaj posao.
Ako smem da pitam... Nudite verski posao?
Ne, nije verski.
Verujete li u čuda?
Čuda?
Da, verujete.
Ja?
Verujete. -Definitivno postoje.
To je sve.
Dobro. Da sad odem?
Hvala vam na dolasku.
Možda drugi put.
Naravno.
Verujete li u dobro i loše, u pomaganje drugima i slično?
Verovao sam kad sam bio mali. Više ne.
Samo verujem u sebe.
Za ovaj posao morali bismo ići na dugo putovanje.
Da li biste mogli da idete?
Dugo putovanje?
Ne znam.
Mislim da ne mogu da idem.
Verujete li u išta?
Ne znam...
Prvi put me neko to pita.
Nisam razmišljao o tome.
Verujete li u "halal" i "haram"?
Ne.
Sutra nakon sumraka.
Dođite na železničku stanicu. Ponesite lične stvari.
Moramo na putovanje.
Da, gospodine.
Recite porodici da se ne brinu. Možda će potrajati.
Ne. Da, reći ću im svakako.
Zapravo će biti srećni što imam posao.
Oprostite, gospodine, možete li mi kupiti četkicu za zube?
Dobar dan, gospodine, možete li mi kupiti četkicu za zube?
Žao mi je, ne mogu.
Dobar dan, gospođo.
Oprostite, da li biste mi možda mogli kupiti četkicu i pastu za zube?
Da li bi ti se sviđalo da ja ukažem na tvoje slabosti?
Kako poludiš kad se radi o tvojim kćerima i mladoženjama?
Dobar dan.
Daj mi svoje stvari.
To je sve?
Da.
Imaš li donji veš, odeću... išta?
Ova odeća mi je dovoljna.
Biće ti hladno. -Ne, dobro sam.
Ti znaš najbolje.
Nemaš nikakvih pitanja?
Na primer, gde idemo?
"Koji posao obavljam? Koliko ću biti plaćen?"
Sve može.
Ubićemo jednog tipa.
U njegovoj je kući puno novca.
Moram li ga ja ubiti?
Da li bi radije samo brojao novac?
Ali gospodine,
mislim da ne mogu ubiti nekoga.
Nisi li rekao da sve može?
Jesam, ali... -Zafrkavam te.
Idemo u pećinu.
Pećinu?
Da. Pećinu.
Ne znaš šta je pećina?
Znam.
Idemo u pećinu.
Ja ću biti ispred, a ti ćeš ući.
Duboko u pećini nalazi se kutija puna zlatnika.
Uzećeš zlato i izaći iz pećine.
Uzećeš polovinu i meni dati drugu.
Kako ti to zvuči?
Daj da vidim ruksak.
Da uđem, gospodine?
Nemoj govoriti na trenutak.
Ova nije ta.
Šta nije?
Ova nije ta pećina.
Želite reći da smo došli na pogrešno mesto? -Da.
Idemo, dakle, u drugu pećinu?
Nemoj postavljati toliko pitanja.
Izvinjavam se, gospođo.
Možemo li ovde naći mesto da prenoćimo? Samo nas dvojica.
Koliko novca imate?
Nemamo novca.
Znate li da radite? -Kakav posao?
Ovde, u polju pirinča. Dobro bi mi došla pomoć.
Može li moj sin to da radi?
Naravno da može.
U redu.
Gde možemo da idemo?
Pričekajte kod moje kuće. Odmah ću doći.
Polako.
Ne tako grubo.
Polako, nije to rvanje.
Sad me možeš pitati ono što te zanima.
U vezi sa čim?
Pre sam rekao da ne pitaš ništa. Sad smeš.
Je li ta druga pećina blizu?
Ne znam.
Koja je priča u vezi sa zlatnicima?
Nema priče.
Zašto onda insistirate da ih ja uzmem?
Ne znam.
Nije opasno? -Ne.
Ali, gospodine, nikad niste rekli zašto ste sigurni da su tamo.
Dovoljno je.
Samo želim biti siguran da zlatnici nisu ničiji. Da ne bude problema.
Ne boj se.
Ne bojim se.
Ali ne razumem.
Sedi.
Priča je da imam te snove...
Oprosti.
Imaš alergije?
Ne. Mislim da je zbog dima cigarete.
Malos.
Malos?
Kakve snove, gospodine?
Kijanje je bilo znak da pričekam.
Jesi li zaspao?
Radi li dobro?
Da, ali nije vaš sin.
On je moj pomoćnik.
Pomoćnik za šta?
Doktor ste? -Zašto doktor?
Kažete da je vaš pomoćnik. Pitala sam jeste li doktor.
Mi smo ekoturisti.
Ekoturisti?
Hodamo kroz prirodu.
Ima li ovde kakva pećina?
Pećina? -Da.
Ima, ali je teško doći do nje. Ne možete.
Videli smo je.
Još je jedna s one strane, ali je mala.
Gde?
Krenite tamo, prođite kroz polja.
Pitajte nekoga i pokazaće vam.
Jesi li ikad uzgajao stoku?
Ne.
A tvoji roditelji?
Ne.
Čime se bave?
Nisu u Iranu.
Jesam li pitao gde su?
A gde su?
U Nemačkoj.
I moja je sestra u Nemačkoj.
Zašto nisi otišao s njima?
Zaneo sam se u posao.
Nisi li rekao da nikad nisi radio?
Prvo moram da odslužim vojni rok. Onda mogu da odem.
Znaš zašto nikad nisi imao posao?
Zato što nisam išao u školu? -Ne.
Zato što ne veruješ.
Šta to znači?
Da si tražio posao od Boga, do sad bi ga već imao.
Ali nisam tražio Boga, a dobio sam ovaj posao.
Imaš ovaj posao jer sam ja to Bogu tražio.
Usto, ovo nije pravi posao.
Novac će biti lako zarađen.
Posao znači fizički napor, znoj.
Ako ste tako veliki vernik, zašto vi nemate posao?
Imao sam puno poslova.
Teških poslova.
Krečio sam fasade. Instalirao klime.
Ali u jednom trenutku sam rekao da neću više nikad.
Rekao sam sâm sebi:
"Ne zaslužujem li ono što ne zaslužujem"?
Šta to uopšte znači?
Nije ni ova.
Šta te zanima?
Šta ste sanjali?
Postavljaš previše pitanja, dečko.
Sanjam zlatnike.
- Izmislili ste to. - Veruj mi, sanjam zlatnike.
Je li ovo isto kao onda u vozu, kad ste me zezali da ćemo ubiti nekog?
Kunem se u majku da sanjam zlatnike.
Sanjam da stojim usred pećine.
To zapravo nisam ja, nego neko drugi, ali kao da gledam sebe.
U dnu pećine nalazi se kutija.
Kutija puna zlatnika.
Ne može se računati na snove.
Šta ako uvek sanjaš isto?
Ni tad.
Ali siguran sam da zlatnici postoje.
Ja sam siguran da ne postoje.
U redu.
Ako ne postoje, platiću ti kad se vratimo u Teheran. Može?
Koliko ti onaj čovek plaća?
Znaš, iskorišćava te.
Da radiš za mene, dopustila bih ti da budeš u ovoj kući.
Bila bi šteta da se samo motaš oko njega.
Ne mogu da ostanem.
Ovde sam sama. Dobro bi mi došla tvoja pomoć.
Svi ostali su se odselili, ali ja ne želim.
Gde su svi ostali otišli?
U grad, gde drugde?
Želim da idem s njim.
U redu, idi s njim. Ali posle se vrati ovamo i živi svoj život.
Ali ja sam... -Samo razmisli o tome. Dobro?
Nije ta.
Šoja?
Šoja!
Gde si otišao, Šoja?
Šoja.
Šoja!
Gde si otišao?
Šta te spopalo?
Otići ću bez najave. -O čemu govoriš?
Mislite da sam budala?
Da ću vas samo pratiti od pećine do pećine?
Bili smo samo u tri pećine.
Rekli ste da idemo u pećinu, da ću ući, uzeti zlatnike i da odlazimo. -I?
Niste rekli da ima sto pećina! -Nisi pitao!
Odlazim. -Čekaj. Čekaj!
Jesi li ti jedan od onih koji se uobrazi kad mu neko da kompliment?
Jesi li?
Kažem ti, postoji kutija sa zlatnicima. Puna kutija.
Zašto ste me vukli sa sobom? Zašto ne možete sami po nju?
- A šta misliš, zašto? - Zato što je opasno.
Želite da uzmem zlatnike, a kad vam ih dam, pobeći ćete s njima.
Budalo. Grešiš.
A zašto onda?
Ko je rekao išta o tome da su moji?
Oduvek pošteno živim, ali jedva spajam kraj s krajem.
Kad ti zlatnici uđu u moj život, sve će se raspasti.
Nije jasno jesu li "halal" ili "haram".
Rekao sam ti na početku:
uzećeš zlatnike i meni dati pola.
- Dakle, ja bih zgrešio. - Nisi li rekao da ne veruješ ni u šta?
Ali ako su tamo,
to znači da grešim jer nisam vernik.
Momče,
nisam ništa tražio.
Samo me zanimalo veruješ li u nešto.
- Rekao si da ne veruješ. - I ne verujem. Ne verujem.
Da postoji nešto, ništa ne bi bilo kako je sad.
Lakše bismo našli zlatnike.
Ne bismo skakutali od jedne do druge pećine uzalud.
Nije dovoljno. -Učinite mi uslugu. To je sve što imam.
"Gazda" je skuplji.
Ko? -"Gazda." Ne želite tuširanje?
Da, ali dajte nam popust.
Dobro.
Hvala.
Šoja.
Šoja, probudi se.
Probudi se, moramo da idemo.
Šta je bilo? -Ništa. Moramo da krenemo.
Sinoć sam sanjao nešto.
Gde smo?
Na istom mestu. Sinoć sam sanjao.
Sanjao sam da hodam kroz pećinu i onda odjednom stao.
Okrenuo sam se.
Ispred pećine bila je pustinja.
Na pogrešnom smo mestu.
Probudi se.
Čime se tvoj tata bavi u Nemačkoj?
Pilot je.
Nedostaju li ti ikad?
Navikao sam se na to.
Trebalo bi da odslužiš vojni rok, pa da ih posetiš.
Moja mama je govorila da se moj tata razboleo kad sam se rodio.
Preminuo je dve godine kasnije.
Navodno nije mogao istovremeno da nas voli.
Bog to dozna i oduzme mu život.
Uvek je tako.
Kad se rodi dete, sve se promeni.
Prisiljen si da biraš između deteta i muža.
Tvoja mama je odabrala tvog tatu.
Zato su zajedno otišli u Nemačku.
Pećina "Mamad Puma".
Ima toliko prelepih istorijskih lokaliteta.
Zašto ići u pećinu?
Gde?
Prekoputa je dobar hamam.
U gradu je i stara džamija.
Gde je ta pećina "Mamad Puma"?
"Mamad Puma".
Pre je postojao jedan čovek. Jako oštrouman.
Bio je bandit.
Pljačkao je ljude. Krao zlato i druge stvari.
Njegova je pećina bila tamo gde ni puma nije mogla.
Zato je dobio nadimak Mamad Puma.
Legenda kaže da se jako svideo šahu Abasu kad ga je susreo ovde negde.
Tražio je da ne bude bandit nego da naplaćuje putarinu u regiji.
Navodno je pristao. Ali njegova je pećina još tamo.
Šta se dogodilo sa zlatnicima? -Zlatnicima?
Ne znam je li bilo zlatnika. Ali...
Imam prijatelja koji zna istoriju cele ove regije.
Nazvaću ga i reći mu da dođe.
- Mislim da je to ta. - Ne govori ništa pred njim.
Sutra ću vam ih doneti.
Sam? -Da, gospodine. Ne brinite. Mogu sam.
Pa da me onda ostaviš ovde?
Gospodine, nisam lopov.
Kad nisi vernik, sve ti je dopušteno.
Na šta da se zakunem da biste mi verovali? -Kako bih u to verovao?
Želite da idete sutra? -Da.
Uzmite moj motocikl. Trebaće vam svega 30 minuta.
Znate li da vozite motocikl?
Znaš li? -Da, znam.
Gubi se, kopile!
Oprostite, gospodine.
Mali je zaista kopile. Niko ne zna ko su mu roditelji.
Zaboravite na njega. Gde je ta pećina "Mamad Puma"?
Mamad! Puma!
Nisi rekao kako se zoveš. -Ostaješ li?
Ne.
Zašto te onda zanima moje ime?
Da znam kako da se oslovljavam.
Možeš kako želiš. Šta kažeš na Jalal?
Ne. Kako se zapravo zoveš? -Nemam ime.
Hteo sam da ti pomognem.
Zašto? Imaš novca? -Ne.
Kako bi mi onda pomogao?
Mislio sam da smo slični.
Nismo slični.
Ne mislim na izgled.
I tebe nazivaju kopiletom?
Ne. -Kako onda?
Ni ja nemam roditelje.
Siroče si. -Da.
Puno je siročadi. -Kakve veze ima?
Znaš kakve.
Smem li da sednem?
Gde noću spavaš?
Šta te briga? Imam nož. Pazi.
Ni ja nemam dom od svoje 18. g.
Odrastao sam u domu.
Koliko imaš godina?
23.
Koliko ti imaš godina?
Mislim 16. Možda malo više.
Zašto ne odeš u dom?
Tamo bi ti bilo lakše.
Šta je tamo dobro? Jedva sam pobegao.
Zaista si bio u domu?
Da, jesam.
Ali rekli su mi da moram da odem.
Kad sam navršio 18, dali su mi nešto novca i zamolili da odem.
Otad nemam gde da živim.
Kako znaš da nisi kopile?
Kakve veze ima? Ima li uopšte veze?
Tamo me svi nazivaju kopiletom.
Zašto?
Kad sam bio mali, odveli su me u pećinu.
Jakobovu pećinu.
Imala je rupu.
Rekli su da je to "halal haram" rupa.
Bila je jako uska.
Rekli su mi da moram ući kroz tu rupu.
Bio sam mali i jako sam se uplašio.
Rekli su mi da sam kopile ako ne uđem.
Nisam mogao da uđem i odonda me nazivaju...
Oprosti, moram da idem.
Nije rekao ništa čime bi vas uzrujao. -Nisam uzrujan.
Nisam ništa rekao.
Smem li da vam dam savet? Da ne traćite vreme?
Recite.
Postoje dve vrste detektora metala: dubinski i lokalizujući.
Dubinski su za prostor uopšteno.
Lokalizujući pokazuju tačnu lokaciju blaga.
Nismo lovci na blago. -Razumem.
Samo pomažem.
Predlažem da koristite obe vrste, zajedno.
Tako štedite i vreme i novac.
Ljudi obično kupe jedan, traže svuda pa kupe drugi i ispočetka.
- Ovde me svi poznaju... - Ne tražimo nikakvo blago.
Razumem, brate.
Nauči nešto, možda ti posle dobro dođe.
Vas dvojica šetate ovuda i raspitujete se za pećine...
Sigurno nešto tražite!
Dvočlana ekipa...
Znate...
U ovoj regiji, zapravo, u celom Iranu...
Dvočlane ekipe ne funkcionišu. Razumete?
Kasnije, ako nađete nešto, možemo razgovarati.
Ugovorićemo procenat.
U redu. Hvala.
Nije to ni tako puno novca.
Na kraju krajeva, našao sam nekoliko prijatelja.
Laku noć.
Doviđenja.
Šta su rekli?
Insistira da tražimo blago.
Kako je saznao?
Tražimo li zaista blago?
Pa zar ne tražimo?
Misliš da su zlatnici blago?
A šta su onda?
Nisam sanjao o nikakvom blagu.
Usto, nema razloga da znaju šta radimo.
A šta su onda?
Čudo.
Polako. Polako.
Ne.
Nije ta.
Ali, gospodine, daleko smo dogurali. Dopustite da proverim. Možda je ta.
Ne. Opasno je.
G. Bejti. -Da.
Ako je to on, moramo ga se nekako rešiti.
Gospodine, vraćam ključ vašeg motocikla.
Odmah ću se vratiti.
Hvala.
Jesu li s vama?
Ko?
Motoristi s vatrometom. Idi u sobu.
Nisu. Jeste li dobro?
Recite koliko smo vam dužni.
Odlazite? -Ne.
Želim biti siguran da ćete nam naplatiti.
Naručio sam nam sendviče. Smislićemo nešto.
Daćete nam račun kad sendviči stignu?
Naravno.
Gospodine, možda svako veče dolazi ovamo.
Zašto je onda bio kod pećine?
Ne znam. Možda nisam dobro video.
I ja sam ga video.
Želite li da saznam o čemu razgovaraju?
Kako?
Iza plafona je praznina.
Ne. Saznaće i bićemo u nevolji.
Ne brinite se. Prišunjaću se. Nikad neće saznati.
Boli.
To je tvoja prostata.
Jesi li pravilno obrezan?
Kako to?
Zbog toga.
Znaš, obrezuju samo nas Irance.
Zaista?
Doktor mi je jednom rekao.
Doktor kom sam jednom merio dvorište.
Jesi li našao išta?
Samo komadić srebra.
Zbunjuje me kako imaš toliko tih komadića.
To mi je posao, čoveče.
Nisu otac i sin.
Rekli su da su otac i sin?
A šta su rekli?
Ne znam. Nisam pitao.
Pitaj ih ujutro.
Ako su rekli da su otac i sin, definitivno nešto smeraju.
Osim ako možda, na primer...
Mama nije super zgodna.
Momak ne izgleda kao Iranac.
Možda nije ni obrezan.
Iskrašćemo se u zoru.
Kojim putem treba da idemo? -Ne znam.
Želite li da pitam onog momka?
Ono kopile?
Ne bih ga tako nazvao.
Onda zakonito dete. Kako bi on znao?
Govorio mi je o nekoj pećini.
I tek mi sad to kažeš?
U potpunosti sam zaboravio.
Pričao mi je da su ga kao malog odveli u pećinu.
Zove se "Jakobova pećina".
Idi. Pitaj ga.
Slušaj, zamoli ga da nikome ne kaže.
Reci mu da dođe na vrata u zoru.
Može nam pokazati put.
Vidite onaj put? Samo njim idite pravo.
Koliko je daleko?
Sat vremena.
Siguran si? -Da. Samo pravo sat vremena.
Izvoli.
Uzmite. Nije potrebno.
Šta se dogodilo s novcem? -Želite ga?
Zadrži ga.
Ne želim ga. Uzmite ga.
- Samo ga zadrži. - Ne treba mi. Uzmite ga.
Rekao sam ti da ga zadržiš.
Moramo da štedimo vodu.
Ne brini. Uskoro ćemo stići.
Ali mislim da smo se izgubili.
Nismo se izgubili.
Sinoć, kad sam ih špijunirao...
Rekli su da izgledam kao stranac. Je li to istina?
Da, izgledaš tako.
To je jedan od razloga zbog kojih sam te odabrao.
Kad ljudi misle da si stranac, veruju da smo samo ekoturisti.
Obrezan sam.
Obrezan si?
Da.
Šta očekuješ da učinim u vezi s tim?
Ništa. Samo kažem.
Treba mi pauza za cigaretu.
Šta je to? -Šta je šta?
Na tlu.
Šta radi ovde?
Svež je.
I miriše.
Kako je ležao na tlu?
Kako to mislite? -U kom je smeru bio okrenut?
To je znak.
Moramo u ovom smeru.
Zašto u tom smeru?
Nisi li rekao da smo se izgubili?
I da jesmo, ti si kriv, odnosno uputstva koja si dobio.
Ne možemo pratiti buket cveća!
Kako da usred pustinje znamo u kom smeru ići?
- Ali buket cveća? - Orijentacija je važna.
Znak je znak.
Daj mi gutljaj svoje vode.
Nemam još puno vode.
Želiš da umrem?
Uzmite.
Izgubili smo se. Nemam pojma gde smo.
Nismo se izgubili.
Idemo.
Umoran sam.
Ne mogu.
Onda nemoj.
Neću.
Ustani. Prestani da se zafrkavaš.
Zaista ne mogu.
Iscrpljen sam.
Cipele me žuljaju.
Sedenjem nećeš nikuda stići.
Zaista ne mogu dalje, gospodine.
Ti sedi tu...
Ja ću proveriti ono brdo.
Šoja! Šoja!
Da? -Ovde je selo.
Šoja! -Dolazim!
Gospodine!
Upomoć.
Gospodine, dolazim!
Upomoć!
Napušteno je.
Nadrljali smo.
Za sve si ti kriv.
Šta sam ja učinio?
Nije trebalo da pitamo kopile za uputstva.
"Idite pravo." Dobro!
I vi ste bili prisutni. -Ne krivi mene!
Ceo dan cmizdriš.
Da si vernik, već bismo je našli.
Da sam vernik, ne bih ni bio ovde.
Kao kakav idiot pratim nekoga kome je gore od mene!
Meni je gore?
Gore?!
Gubi se!
Idi, ne želim da te vidim!
Gubi se!
Ne znam više šta da radim.
Dosta mi je.
Ceo život se ubijam da drugima dokažem da sam sposoban.
Nisam.
Ne znam kako.
Čujete li ovo?
Taj zvuk?
30%.
30% čega?
Mogao sam da tražim više.
Ali hteo sam da budem fer. Jednak odnos.
O čemu govorite?
Kako god g. Bejti kaže.
- Zašto ga udarate? - Umreće ako to ne učinim!
G. Bejti.
Šta to radite? -Oživeće.
Moramo ga odvesti u bolnicu.
Gde da nađem bolnicu? Idi tamo!
Pokupi svoje prnje i idi tamo.
"Bolnicu."
Jeste li pri svesti?
Koliko prstiju pokazujem?
Otvorite usta.
Napravite ovo.
Pridrži.
Koliko?
Tri.
30%.
30% čega?
30% blaga.
Prijatelju, Saede! -Pozdrav, brate.
Možeš za nama ako želiš.
Samo lutamo uokolo.
Nemoj sebi to da radiš!
Pretiš nam?
Da vam pretim?!
Mali je sam rekao.
Šta sam rekao?
Nisi li rekao 30%?
Stavi se na njegovo mesto. Rekao si 30% kad smo umirali.
A šta da kaže?
Moramo da ti dokazujemo da ne tražimo nikakvo blago?
Razbiću te.
Kakav gad.
Rekao si "gad"?
Samo tražiš nevolje.
Nađimo auto i otiđimo.
Dogurali smo dovde, moramo nastaviti.
Ma ko ga šiša. Ne želim ga.
Skoro smo umrli. Želite sad da odustanete?
Ti govoriš da si siguran da nema ničega.
Nisam baš siguran...
Samo želim da znam ima li ih ili nema.
Izgledam li kao ludak?
Ne. Zašto to kažete?
Ganjam deluziju.
Ako ste sigurni, nije deluzija.
To je definicija deluzije.
Znate li za grad Babak?
Ruševine? -Nisu ruševine. Tamo je već 1800 godina.
Dobro, onda drevni grad.
Da, prođete taj grad i dođete u grad Dahaj.
Iz Dahaja idete u selo Sinekhak.
Odande idete četiri kilometra po zemljanom putu
i kad ste blizu pećine, videćete veliki, široki otvor.
Toliko je velik da ga zovu velikim zevom istorije.
- Zašto "istorije"? - Zato što je istorijski.
"Veliki zev" ne bi bilo dovoljno.
Stari su verovali da je prorok Jakob jednom bio tamo.
Zato je "Jakobova pećina".
Ima i zanimljiv deo. "Haram halal" prolaz.
Ići ćete na zapadnu stranu pećine.
Odande ćete videti unutrašnjost pećine.
Videćete rupu.
Daj mi svetiljku.
To je ta.
Sigurni ste da je ta? -Da.
Siguran sam da je to to.
- Želite da kažete da treba da uđem? - Hajde.
Idi. Sam ćeš ih naći.
Šta radite, gospodine? Tamo nije bilo ničeg.
Dođavola.
Ostaću ovde. Videćeš.
Bila je to deluzija.
Sve je to bila deluzija.
Ja imam deluzije.
Planina bi trebalo da zine i proguta me.
Protraćio sam život na snove i fantazije.
Radio sam kao magarac.
Moram da radim do kraja.
Moja je žena bila u pravu.
Možeš da ideš.
Želim da ostanem ovde.
Daću ti adresu svog tasta.
Reci mu da ti dugujem novac. Platiće ti.
Šoja!
MOM OCU
MEDIATRANSLATIONS