Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
VELIKI ZIJEV
Da. -Dobar dan.
Došli smo zbog oglasa za posao.
Zašto vas je toliko puno?
Uđite, jedan po jedan.
Izujte se.
Ostavite ih ovdje. Idite u onu prvu sobu.
Dobar dan. -Dobar dan. Ostavite ih ovdje.
Unutra samo bez cipela.
Ja sam Reza Hosseini.
Imam 30 g. i imam doktorat iz građevinarstva.
Podučavam perzijsku književnost.
Planirate li promijeniti posao?
Vlasnik sam trgovine,
ali u posljednje vrijeme posao slabo ide
i kad sam našao novčanicu od 100 $, zainteresirala me ponuda za posao.
Kakve ste poslove radili?
Bio sam voditelj prodaje za brojne kompanije.
U jednom trenutku sam bio i računovođa u Kuvajtu.
Je li plaća bila dobra?
Nije ni važno,
pristajem na sve.
Svaki je posao dobar. Želim učiti.
Koji je bio plan za novčanicu kad ste je našli?
Htio sam naći komu pripada.
Zašto je niste zadržali?
To je "haram".
Za mene je "haram", jer nije moja.
U što vjerujete?
Vjerujem u puno toga.
Na primjer?
U karmu.
U što još vjerujete?
Samo u Boga.
Je li to sve?
Ljudskost.
U to da sam dobra osoba. -Dobar si klinac.
Ali nisi za ovaj posao.
Ako smijem pitati... Nudite vjerski posao?
Ne, nije vjerski.
Vjerujete li u čuda?
Čuda?
Da, vjerujete.
Ja?
Vjerujete. -Definitivno postoje.
To je sve.
Dobro. Da sad odem?
Hvala vam na dolasku.
Možda drugi put.
Naravno.
Vjerujete li u dobro i loše, u pomaganje drugima i slično?
Vjerovao sam kad sam bio mali. Više ne.
Samo vjerujem u sebe.
Za ovaj posao morali bismo ići na dugo putovanje.
Biste li mogli ići?
Dugo putovanje?
Ne znam.
Mislim da ne mogu ići.
Vjerujete li i u što?
Ne znam...
Prvi put me netko to pita.
Nisam razmišljao o tome.
Vjerujete li u "halal" i "haram"?
Ne.
Sutra nakon sumraka.
Dođite na željeznički kolodvor. Ponesite osobne stvari.
Moramo ići na putovanje.
Da, gospodine.
Recite obitelji da se ne brinu. Možda će potrajati.
Ne. Da, reći ću im svakako.
Zapravo će biti sretni što imam posao.
Oprostite, gospodine, možete li mi kupiti četkicu za zube?
Dobar dan, gospodine, možete li mi kupiti četkicu za zube?
Žao mi je, ne mogu.
Dobar dan, gospođo.
Oprostite, biste li mi možda mogli kupiti četkicu i pastu za zube?
Bi li ti se sviđalo da ja ukažem na tvoje slabosti?
Kako poludiš kad se radi o tvojim kćerima i mladoženjama?
Dobar dan.
Daj mi svoje stvari.
To je sve?
Da.
Imaš li donje rublje, odjeću... išta?
Ova odjeća mi je dovoljna.
Bit će ti hladno. -Ne, dobro sam.
Ti znaš najbolje.
Nemaš nikakvih pitanja?
Na primjer, kamo idemo?
"Koji posao obavljam? Koliko ću biti plaćen?"
Sve može.
Ubit ćemo jednog tipa.
U njegovoj je kući puno novca.
Moram li ga ja ubiti?
Bi li radije samo brojio novac?
Ali, gospodine,
mislim da ne mogu ubiti nekoga.
Nisi li rekao da sve može?
Jesam, ali... -Zafrkavam te.
Idemo u špilju.
Špilju?
Da. Špilju.
Ne znaš što je špilja?
Znam.
Idemo u špilju.
Ja ću biti ispred, a ti ćeš ući.
Duboko u špilji nalazi se kutija puna zlatnika.
Uzet ćeš zlato i izaći iz špilje.
Uzet ćeš polovicu i meni dati drugu.
Kako ti to zvuči?
Daj da vidim ruksak.
Da uđem, gospodine?
Nemoj govoriti na trenutak.
Ova nije ta.
Što nije?
Ova nije ta špilja.
Želite reći da smo došli na pogrešno mjesto? -Da.
Idemo, dakle, u drugu špilju?
Nemoj postavljati toliko pitanja.
Ispričavam se, gospođo.
Možemo li ovdje naći mjesto da prenoćimo? Samo nas dvojica.
Koliko novca imate?
Nemamo novca.
Znate li raditi? -Kakav posao?
Ovdje, u rižinom polju. Dobro bi mi došla pomoć.
Može li moj sin to raditi?
Naravno da može.
U redu.
Kamo možemo ići?
Pričekajte kod moje kuće. Odmah ću doći.
Polako.
Ne tako grubo.
Polako, nije to hrvanje.
Sad me možeš pitati ono što te zanima.
U vezi čega?
Prije sam rekao da ne pitaš ništa. Sad smiješ.
Je li ta druga špilja blizu?
Ne znam.
Koja je priča u vezi zlatnika?
Nema priče.
Zašto onda inzistirate da ih ja uzmem?
Ne znam.
Nije opasno? -Ne.
Ali, gospodine, nikad niste rekli zašto ste sigurni da su ondje.
Dovoljno je.
Samo želim biti siguran da zlatnici nisu ničiji. Da ne bude problema.
Ne boj se.
Ne bojim se.
Ali ne razumijem.
Sjedni.
Priča je da imam te snove...
Oprosti.
Imaš li alergije?
Ne. Mislim da je zbog dima cigarete.
Maloos.
Maloos?
Kakve snove, gospodine?
Kihanje je bilo znak da pričekam.
Jesi li zaspao?
Radi li dobro?
Da, ali nije vaš sin.
On je moj pomoćnik.
Pomoćnik za što?
Liječnik ste? -Zašto liječnik?
Kažete da je vaš pomoćnik. Pitala sam jeste li liječnik.
Mi smo ekoturisti.
Ekoturisti?
Hodamo kroz prirodu.
Ima li ovdje kakva špilja?
Špilja? -Da.
Ima, ali je teško doći do nje. Ne možete.
Vidjeli smo je.
Još je jedna s one strane, ali je mala.
Gdje?
Krenite onamo, prođite kroz polja.
Pitajte nekoga i pokazat će vam.
Jesi li ikad uzgajao stoku?
Ne.
A tvoji roditelji?
Ne.
Čime se bave?
Nisu u Iranu.
Jesam li pitao gdje su?
A gdje su?
U Njemačkoj.
I moja je sestra u Njemačkoj.
Zašto nisi otišao s njima?
Zanio sam se u posao.
Nisi li rekao da nikad nisi radio?
Prvo moram odslužiti vojni rok. Onda mogu otići.
Znaš zašto nikad nisi imao posao?
Zato što nisam išao u školu? -Ne.
Zato što ne vjeruješ.
Što to znači?
Da si tražio posao od Boga, do sad bi ga već imao.
Ali nisam tražio Boga, a dobio sam ovaj posao.
Imaš ovaj posao jer sam ja to Boga tražio.
Usto, ovo nije pravi posao.
Novac će biti lako zarađen.
Posao znači fizički napor, znoj.
Ako ste tako veliki vjernik, zašto vi nemate posao?
Imao sam puno poslova.
Teških poslova.
Bojio sam fasade. Instalirao klime.
Ali u jednom trenutku sam rekao da neću više nikad.
Rekao sam sâm sebi:
"Ne zaslužujem li ono što ne zaslužujem?"
Što to uopće znači?
Nije ni ova.
Što te zanima?
Što ste sanjali?
Postavljaš previše pitanja, dečko.
Sanjam zlatnike.
- Izmislili ste to. - Vjeruj mi, sanjam zlatnike.
Je li ovo isto kao onda u vlaku, kad ste me zezali da ćemo ubiti nekog?
Kunem se majkom da sanjam zlatnike.
Sanjam da stojim usred špilje.
To zapravo nisam ja, nego netko drugi, ali kao da gledam sebe.
Na dnu špilje nalazi se kutija.
Kutija puna zlatnika.
Ne može se računati na snove.
Što ako uvijek sanjaš isto?
Ni tad.
Ali siguran sam da zlatnici postoje.
Ja sam siguran da ne postoje.
U redu.
Ako ne postoje, platit ću ti kad se vratimo u Teheran. Može?
Koliko ti onaj čovjek plaća?
Znaš, iskorištava te.
Da radiš za mene, dopustila bih ti da budeš u ovoj kući.
Bila bi šteta da se samo motaš oko njega.
Ne mogu ostati.
Ovdje sam sama. Dobro bi mi došla tvoja pomoć.
Svi ostali su se odselili, ali ja ne želim.
Kamo su svi ostali otišli?
U grad, kamo drugamo?
Želim ići s njim.
U redu, idi s njim. Ali poslije se vrati ovamo i živi svoj život.
Ali ja sam... -Samo razmisli o tome. Dobro?
Nije ta.
Shoja?
Shoja!
Kamo si otišao, Shoja?
Shoja.
Shoja!
Kamo si otišao?
Što te spopalo?
Otići ću bez najave. -O čemu govoriš?
Mislite li da sam budala?
Da ću vas samo slijediti od jedne do druge špilje?
Bili smo samo u trima špiljama.
Rekli ste da idemo u špilju, da ću ući, uzeti zlatnike i da odlazimo. -I?
Niste rekli da ima sto špilja! -Nisi pitao!
Odlazim. -Čekaj. Čekaj!
Jesi li ti jedan od onih koji se uobrazi kad mu netko da kompliment?
Jesi li?
Kažem ti, postoji kutija sa zlatnicima. Puna kutija.
Zašto ste me vukli sa sobom? Zašto ne možete sami ići po nju?
- A što misliš, zašto? - Zato što je opasno.
Želite da uzmem zlatnike, a kad vam ih dam, pobjeći ćete s njima.
Budalo. Griješiš.
A zašto onda?
Tko je rekao išta o tome da su moji?
Oduvijek pošteno živim, no jedva spajam kraj s krajem.
Kad ti zlatnici uđu u moj život, sve će se raspasti.
Nije jasno jesu li "halal" ili "haram".
Rekao sam ti na početku:
uzet ćeš zlatnike i meni dati pola.
- Dakle, ja bih zgriješio. - Nisi li rekao da ne vjeruješ ni u što?
Ali ako su ondje,
to znači da griješim jer nisam vjernik.
Momče,
nisam ništa tražio.
Samo me zanimalo vjeruješ li u nešto.
- Rekao si da ne vjeruješ. - I ne vjerujem. Ne vjerujem.
Da postoji nešto, ništa ne bi bilo kako je sad.
Lakše bismo našli zlatnike.
Ne bismo skakutali od jedne do druge špilje uzalud.
Nije dovoljno. -Učinite mi uslugu. To je sve što imam.
"Gazda" je skuplji.
Tko? -"Gazda". Ne želite tuširanje?
Da, ali dajte nam popust.
Dobro.
Hvala.
Shoja.
Shoja, probudi se.
Probudi se, moramo ići.
Što je bilo? -Ništa. Moramo krenuti.
Sinoć sam sanjao nešto.
Gdje smo?
Na istom mjestu. Sinoć sam sanjao.
Sanjao sam da hodam kroz špilju i onda odjednom stao.
Okrenuo sam se.
Ispred špilje bila je pustinja.
Na pogrešnome smo mjestu.
Probudi se.
Čime se tvoj tata bavi u Njemačkoj?
Pilot je.
Nedostaju li ti ikad?
Naviknuo sam se na to.
Trebao bi odslužiti vojni rok da ih možeš posjetiti.
Moja mama je govorila da se moj tata razbolio kad sam se rodio.
Preminuo je dvije godine kasnije.
Navodno nas nije mogao istovremeno voljeti.
Bog to dozna i oduzme mu život.
Uvijek je tako.
Kad se rodi dijete, sve se promijeni.
Prisiljen si birati između djeteta i muža.
Tvoja mama je odabrala tvojeg tatu.
Zato su zajedno otišli u Njemačku.
Špilja "Mamad Puma".
Ima toliko prelijepih povijesnih lokaliteta.
Zašto ići u špilju?
Gdje?
Nasuprot je dobar hamam.
U gradu je i stara džamija.
Gdje je ta špilja "Mamad Puma"?
"Mamad Puma".
Prije je postojao jedan čovjek. Jako oštrouman.
Bio je bandit.
Pljačkao je ljude. Krao zlato i druge stvari.
Njegova je špilja bila ondje kamo ni puma nije mogla.
Zato je dobio nadimak Mamad Puma.
Legenda kaže da se jako svidio šahu Abbasu kad ga je susreo ovdje negdje.
Tražio je da ne bude bandit nego da naplaćuje cestarinu u regiji.
Navodno je pristao. No njegova je špilja još ondje.
Što se dogodilo sa zlatnicima? -Zlatnicima?
Ne znam je li bilo zlatnika. Ali...
Imam prijatelja koji zna povijest cijele ove regije.
Nazvat ću ga i reći mu da dođe.
- Mislim da je to ta. - Ne govori ništa pred njim.
Sutra ću vam ih donijeti.
Sam? -Da, gospodine. Ne brinite se. Mogu sam.
Pa da me onda ostaviš ovdje?
Gospodine, nisam lopov.
Kad nisi vjernik, sve ti je dopušteno.
Čime da se zakunem da biste mi vjerovali? -Kako bih u to vjerovao?
Želite li ići sutra? -Da.
Uzmite moj motocikl. Trebat će vam svega 30 minuta.
Znate li voziti motocikl?
Znaš li? -Da, znam.
Gubi se, kopile!
Oprostite, gospodine.
Mali je doista kopile. Nitko ne zna tko su mu roditelji.
Zaboravite na njega. Gdje je ta špilja "Mamad Puma"?
Mamad! Puma!
Nisi rekao kako se zoveš. -Ostaješ li?
Ne.
Zašto te onda zanima moje ime?
Da znam kako da se oslovljavam.
Možeš kako želiš. Što kažeš na Jalal?
Ne. Kako se zapravo zoveš? -Nemam ime.
Htio sam ti pomoći.
Zašto? Imaš novca? -Ne.
Kako bi mi onda pomogao?
Mislio sam da smo slični.
Nismo slični.
Ne mislim na izgled.
I tebe nazivaju kopiletom?
Ne. -Kako onda?
Ni ja nemam roditelje.
Siroče si. -Da.
Puno je siročadi. -Kakve veze ima?
Znaš kakve.
Smijem li sjesti?
Gdje noću spavaš?
Što te briga? Imam nož. Pazi.
Ni ja nemam dom od svoje 18. g.
Odrastao sam u domu.
Koliko imaš godina?
23.
Koliko ti imaš godina?
Mislim 16. Možda malo više.
Zašto ne odeš u dom?
Ondje bi ti bilo lakše.
Što je ondje dobro? Jedva sam pobjegao.
Doista si bio u domu?
Da, jesam.
Ali rekli su mi da moram otići.
Kad sam napunio 18, dali su mi nešto novca i zamolili da odem.
Otada nemam gdje živjeti.
Kako znaš da nisi kopile?
Kakve veze ima? Ima li uopće veze?
Ondje me svi nazivaju kopiletom.
Zašto?
Kad sam bio mali, odveli su me u špilju.
Jacobovu špilju.
Imala je rupu.
Rekli su da je to "halal haram" rupa.
Bila je jako uska.
Rekli su mi da moram ući kroz tu rupu.
Bio sam mali i jako sam se uplašio.
Rekli su mi da sam kopile ako ne uđem.
Nisam mogao ući i odonda me nazivaju...
Oprosti, moram ići.
Nije rekao ništa čime bi vas uzrujao. -Nisam uzrujan.
Nisam ništa rekao.
Smijem li vam dati savjet? Da ne tratite vrijeme?
Recite.
Postoje dvije vrste detektora metala: dubinski i lokalizirajući.
Dubinski su za cijeli prostor općenito.
Lokalizirajući pokazuju točnu lokaciju blaga.
Nismo lovci na blago. -Razumijem.
Samo pomažem.
Predlažem da se koristite obama vrstama, zajedno.
Tako štedite i vrijeme i novac.
Ljudi obično kupe jedan, traže posvuda pa kupe drugi i ispočetka.
- Ovdje me svi poznaju... - Ne tražimo nikakvo blago.
Razumijem, brate.
Nauči nešto, možda ti poslije dobro dođe.
Vas dvojica šetate ovuda i raspitujete se za špilje...
Zasigurno nešto tražite!
Dvočlana ekipa...
Znate...
U ovoj regiji, zapravo, u cijelom Iranu...
Dvočlane ekipe ne funkcioniraju. Razumijete?
Kasnije, ako nađete nešto, možemo razgovarati.
Dogovorit ćemo postotak.
U redu. Hvala.
Nije to ni tako puno novca.
Na kraju krajeva, našao sam nekoliko prijatelja.
Laku noć.
Doviđenja.
Što su rekli?
Inzistira da tražimo blago.
Kako je doznao?
Tražimo li doista blago?
Pa zar ne tražimo?
Misliš li da su zlatnici blago?
A što su onda?
Nisam sanjao ni o kakvom blagu.
Usto, nema razloga da znaju što radimo.
A što su onda?
Čudo.
Polako. Polako.
Ne.
Nije ta.
Ali, gospodine, daleko smo dogurali. Dopustite da provjerim. Možda je ta.
Ne. Opasno je.
G. Beyti. -Da.
Ako je to on, moramo ga se nekako riješiti.
Gospodine, vraćam ključ vašeg motocikla.
Odmah ću se vratiti.
Hvala.
Jesu li s vama?
Tko?
Motoristi s vatrometom. Idi u sobu.
Nisu. Jeste li dobro?
Recite koliko smo vam dužni.
Odlazite? -Ne.
Želim biti siguran da ćete nam naplatiti.
Naručio sam nam sendviče. Smislit ćemo nešto.
Dat ćete nam račun kad sendviči stignu?
Naravno.
Gospodine, možda svake večeri dolazi ovamo.
Zašto je onda bio kod špilje?
Ne znam. Možda nisam dobro vidio.
I ja sam ga vidio.
Želite li da doznam o čemu razgovaraju?
Kako?
Iza stropa je praznina.
Ne. Doznat će i bit ćemo u nevolji.
Ne brinite se. Prišuljat ću se. Nikad neće saznati.
Boli.
To je tvoja prostata.
Jesi li pravilno obrezan?
Kako to?
Zbog toga.
Znaš, obrezuju samo nas Irance.
Doista?
Liječnik mi je jednom rekao.
Liječnik kojem sam jednom mjerio dvorište.
Jesi li našao išta?
Samo komadić srebra.
Zbunjuje me kako imaš toliko tih komadića.
To mi je posao, čovječe.
Nisu otac i sin.
Rekli su da su otac i sin?
A što su rekli?
Ne znam. Nisam pitao.
Pitaj ih ujutro.
Ako su rekli da su otac i sin, definitivno nešto smjeraju.
Osim ako možda, na primjer...
Mama nije super zgodna.
Momak ne izgleda kao Iranac.
Možda nije ni obrezan.
Iskrast ćemo se u zoru.
Kojim putom trebamo ići? -Ne znam.
Želite li da pitam onog momka?
Ono kopile?
Ne bih ga tako nazvao.
Onda zakonito dijete. Kako bi on znao?
Govorio mi je o nekoj špilji.
I tek mi sad to kažeš?
U potpunosti sam zaboravio.
Govorio mi je da su ga kao malog odveli u špilju.
Zove se "Jacobova špilja".
Idi. Pitaj ga.
Slušaj, zamoli ga da nikom ne kaže.
Reci mu da dođe na vrata u zoru.
Može nam pokazati put.
Vidite li onu cestu? Samo njome idite ravno.
Koliko je daleko?
Sat vremena.
Siguran si? -Da. Samo ravno sat vremena.
Izvoli.
Uzmite. Nije potrebno.
Što se dogodilo s novcem? -Želite ga?
Zadrži ga.
Ne želim ga. Uzmite ga.
- Samo ga zadrži. - Ne treba mi. Uzmite ga.
Rekao sam ti da ga zadržiš.
Moramo štedjeti vodu.
Ne brini se. Uskoro ćemo stići.
Ali mislim da smo se izgubili.
Nismo se izgubili.
Sinoć, kad sam ih špijunirao...
Rekli su da izgledam kao stranac. Je li to istina?
Da, izgledaš tako.
To je jedan od razloga zbog kojih sam te odabrao.
Kad ljudi misle da si stranac, vjeruju da smo samo ekoturisti.
Obrezan sam.
Obrezan si?
Da.
Što očekuješ da ja učinim u vezi toga?
Ništa. Samo kažem.
Treba mi pauza za cigaretu.
Što je to? -Što je što?
Na tlu.
Što radi ovdje?
Svjež je.
I miriše.
Kako je ležao na tlu?
Kako to mislite? -U kojem je smjeru bio okrenut?
To je znak.
Moramo u ovom smjeru.
Zašto u tom smjeru?
Nisi li rekao da smo se izgubili?
I da jesmo, ti si kriv, odnosno upute koje si dobio.
Ne možemo slijediti buket cvijeća!
Kako da usred pustinje znamo u kojem smjeru ići?
- Ali buket cvijeća? - Orijentacija je važna.
Znak je znak.
Daj mi gutljaj svoje vode.
Nemam još puno vode.
Želiš li da umrem?
Uzmite.
Izgubili smo se. Nemam pojma gdje smo.
Nismo se izgubili.
Idemo.
Umoran sam.
Ne mogu.
Onda nemoj.
Neću.
Ustani. Prestani se zafrkavati.
Doista ne mogu.
Iscrpljen sam.
Cipele me žuljaju.
Sjedenjem nećeš nikamo stići.
Doista ne mogu dalje, gospodine.
Ti sjedi tu...
Ja ću provjeriti ono brdo.
Shoja! Shoja!
Da? -Ovdje je selo.
Shoja! -Dolazim!
Gospodine!
Upomoć.
Gospodine, dolazim!
Upomoć!
Napušteno je.
Nadrljali smo.
Za sve si ti kriv.
Što sam ja učinio?
Nismo trebali pitati kopile za upute.
"Idite ravno." Dobro!
I vi ste bili prisutni. -Ne krivi mene!
Cijeli dan cmizdriš.
Da si vjernik, već bismo je našli.
Da sam vjernik ne bih ni bio ovdje.
Kao kakav idiot slijedim nekoga komu je gore od mene!
Meni je gore?
Gore?!
Gubi se!
Idi, ne želim te vidjeti!
Gubi se!
Ne znam više što da radim.
Dosta mi je.
Cijeli se život ubijam da drugima dokažem da sam sposoban.
Nisam.
Ne znam kako.
Čujete li ovo?
Taj zvuk?
30%.
30% čega?
Mogao sam tražiti više.
Ali htio sam biti fer. Jednak omjer.
O čemu govorite?
Kako god g. Beyti kaže.
- Zašto ga udarate? - Umrijet će ako to ne učinim!
G. Beyti.
Što to radite? -Oživjet će.
Moramo ga odvesti u bolnicu.
Gdje da nađem bolnicu? Idi onamo!
Pokupi svoje prnje i idi onamo.
"Bolnicu."
Jeste li pri svijesti?
Koliko prstiju pokazujem?
Otvorite usta.
Napravite ovo.
Pridrži.
Koliko?
Tri.
30%.
30% čega?
30% blaga.
Prijatelju, Saeede! -Pozdrav, brate.
Možeš za nama ako želiš.
Samo lutamo uokolo.
Nemoj si to raditi!
Prijetiš nam?
Da vam prijetim?!
Mali je sam rekao.
Što sam rekao?
Nisi li rekao 30%?
Stavi se na njegovo mjesto. Rekao si 30% kad smo umirali.
A što da drugo kaže?
Moramo ti dokazivati da ne tražimo nikakvo blago?
Razbit ću te.
Kakav gad.
Rekao si "gad"?
Samo tražiš nevolje.
Nađimo auto i otiđimo.
Dogurali smo dovde, moramo nastaviti.
Ma tko ga šiša. Ne želim ga.
Zamalo smo umrli. Želite sad odustati?
Ti govoriš da si siguran da nema ničega.
Nisam baš siguran...
Samo želim znati ima li ih ili nema.
Izgledam li kao luđak?
Ne. Zašto to kažete?
Ganjam deluziju.
Ako ste sigurni, nije deluzija.
To je definicija deluzije.
Znate li za grad Babak?
Ruševine? -Nisu ruševine. Ondje je već 1800 godina.
Dobro, onda drevni grad.
Da, prođete taj grad i dođete u grad Dahaj.
Iz Dahaja idete u selo Sinekhak.
Odande idete četiri kilometra po zemljanom putu
i kad ste blizu špilje vidjet ćete veliki, široki otvor.
Toliko je velik da ga zovu velikim zijevom povijesti.
- Zašto "povijesti"? - Zato što je povijesni.
"Veliki zijev" ne bi bilo dovoljno.
Stari su vjerovali da je prorok Jacob jednom bio ondje.
Zato je "Jacobova špilja".
Ima i zanimljiv dio. "Haram halal" prolaz.
Ići ćete na zapadnu stranu špilje.
Odande ćete vidjeti unutrašnjost špilje.
Vidjet ćete rupu.
Daj mi svjetiljku.
To je ta.
Sigurni ste da je ta? -Da.
Siguran sam da je to to.
Želite li reći da trebam ući? -Hajde.
Idi. Sam ćeš ih naći.
Što radite, gospodine? Ondje nije bilo ničeg.
Kvragu.
Ostat ću ovdje. Vidjet ćeš.
Bila je to deluzija.
Sve je to bila deluzija.
Ja imam deluzije.
Planina bi trebala zinuti i progutati me.
Protratio sam život na snove i fantazije.
Radio sam kao magarac.
Moram raditi do kraja.
Moja je žena imala pravo.
Možeš ići.
Želim ostati ovdje.
Dat ću ti adresu svojeg tasta.
Reci mu da ti dugujem novac. Platit će ti.
Shoja!
MOJEM OCU
MEDIATRANSLATIONS