Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MARELE CĂSCAT AL ISTORIEI
- Da. - Bună ziua!
Am venit în legătură cu anunţul de angajare.
De ce sunteţi aşa de mulţi?
Intraţi, unul câte unul!
Descălcaţi-vă!
Lăsaţi încălţările acolo! Intraţi în prima cameră!
- Bună ziua! - Bună ziua!
Lăsaţi-vă încălţările acolo!
Fără încălţăminte!
Numele meu este Reza Hosseini.
Am 30 de ani, am un doctorat în inginerie civilă.
Predau literatură persană.
Ai de gând să schimbi locurile de muncă?
Am un magazin,
dar afacerile nu au mers bine în ultima vreme.
Când am găsit bancnota de 100 de dolari, am venit să văd oferta de angajare.
Ce fel de slujbe ai mai avut?
Am fost manager de vânzări la mai multe companii.
Am fost şi contabil în Kuwait la un moment dat.
Salariul era bun?
Nu contează,
accept orice salariu.
Orice slujbă e bună, vreau să învăţ.
Ce voiai să faci cu cei 100 de dolari după ce i-ai găsit?
Voiam să-l caut pe cel care i-a pierdut.
De ce nu i-ai păstrat?
E păcat.
E păcatul meu pentru că nu erau ai mei.
În ce crezi?
Cred în multe lucruri.
De exemplu?
Karma.
Şi în ce mai crezi?
În Dumnezeu.
Asta e tot?
Umanitate.
În a fi un om bun.
Eşti un băiat bun.
Dar nu eşti făcut pentru slujba asta.
Dacă nu te deranjează, pot să întreb dacă era un post legat de religie?
Nu, nimic religios.
Crezi în miracole?
Miracole?
Da.
Eu?
- Da. - Cu siguranţă există.
Asta e tot.
Bine. Trebuie să plec acum?
- Mulţumesc că ai venit. - Eu îţi mulţumesc.
Poate cu altă ocazie.
Cu siguranţă.
Crezi în bine şi rău, în a-i ajuta pe alţii şi alte chestii de astea?
Credeam, când eram copil. Acum nu mai cred.
Cred doar în mine însumi.
Pentru slujba asta, trebuie să facem o călătorie lungă.
Ar fi o problemă pentru tine?
O călătorie lungă?
Nu ştiu.
Nu cred că pot veni.
Tu crezi în ceva?
Nu ştiu...
E prima oară când mă întreabă cineva aşa ceva.
Nu m-am gândit niciodată la asta.
Crezi în păcate şi în fapte bune?
Nu.
Mâine, la răsărit.
Ne întâlnim la gară. Adu-ţi lucrurile personale.
Plecăm într-un voiaj.
Da, domnule!
Spune-i familiei să nu-şi facă griji, o să fie o călătorie lungă.
Da, o să le spun.
Vor fi fericiţi că am o slujbă.
Mă scuzaţi, domnule, puteţi să-mi cumpăraţi o periuţă de dinţi?
Domnule, puteţi să-mi cumpăraţi o periuţă de dinţi?
Îmi pare rău, nu!
Bună ziua, doamnă!
Credeţi că aţi putea
să-mi cumpăraţi o periuţă şi nişte pastă de dinţi?
Ţi-ar conveni dacă aş scoate în evidenţă defectele tale?
Cum să-ţi pierzi minţile când vine vorba de fetele tale şi mirii lor?
Bună dimineaţa!
Dă-mi lucrurile tale!
Asta e tot?
Da.
Nu ai lenjerie sau haine?
Îmi e bine cu hainele de pe mine.
- O să-ţi fie frig. - Nu, îmi e bine.
Tu ştii mai bine.
Nu ai întrebări?
De exemplu, unde mergem?
Ce fel de slujbă este? Câţi bani o să primeşti?
Îmi convine orice.
O să omorâm un individ.
În casa lui e o sumă mare de bani.
Eu trebuie să-l omor?
Preferi doar să stai să numeri banii?
Dar, domnule,
nu cred că pot ucide un om.
Nu ai spus că faci orice?
- Da, dar... - Nu vorbesc serios.
Mergem la o peşteră.
O peşteră?
Da. O peşteră.
Nu ştii ce este o peşteră?
Ba da.
Mergem la o peşteră.
Eu o să stau afară, tu intri înăuntru.
În adâncurile peşterii este o cutie plină cu monede de aur.
Iei aurul şi ieşi de acolo.
Tu iei jumătate şi eu jumătate.
Cum ţi se pare?
Stai să verific rucsacul!
Să intru, domnule?
Fă linişte un minut!
Nu e asta.
Ce anume?
Nu e asta peştera.
- Nu am venit unde trebuie? - Nu.
Mergem la o altă peşteră?
Nu mai pune atât de multe întrebări!
Îmi cer scuze, doamnă!
Credeţi că găsim pe aici un loc în care să dormim? Suntem doi.
Câţi bani aveţi?
Nu avem bani.
- Puteţi să munciţi? - Ce fel de muncă?
Aici, la orezărie. Am nevoie de ajutor.
Poate să vă ajute fiul meu?
Sigur că da.
Bine.
Unde putem merge?
Aşteptaţi-mă lângă casă, vin imediat!
Uşor!
Nu aşa de tare!
Mai uşor, nu suntem la lupte.
Acum poţi să mă întrebi tot ce vrei.
În legătură cu ce?
Mai devreme aveai multe întrebări. Acum poţi întreba.
Cealaltă peşteră este prin apropiere?
Nu ştiu.
Care o povestea cu monedele?
Nu e o poveste.
Atunci de ce insişti să le aduc eu?
Nu ştiu.
- Este ceva periculos? - Nu.
Nu ai spus niciodată cum de eşti aşa de sigur că monedele sunt acolo.
Destul!
Voiam să mă asigur că monedele nu aparţin cuiva şi să fie probleme.
Nu-ţi fie teamă!
Nu-mi este teamă.
Dar nu înţeleg.
Stai jos!
Povestea este că am un fel de vise...
Îmi cer scuze!
Ai alergii?
Nu. Cred că e de la fumul de ţigară.
Fermecător!
Fermecător?
Ce fel de vise, domnule?
Strănutul a fost un semn să mai aştept.
Te-ai culcat?
Munceşte bine?
Da, dar nu e fiul tău.
E asistentul meu.
Ce fel de asistent?
- Eşti doctor? - De ce doctor?
Ai spus că e asistentul tău şi am întrebat dacă eşti doctor.
Suntem eco-turişti.
Eco-turişti?
Ne plimbăm prin natură.
E vreo peşteră în zonă?
- O peşteră? - Da.
Da, este una, dar e greu de ajuns la ea. Nu o să reuşeşti.
Am vizitat-o.
Mai e una, pe partea cealaltă, dar e mică.
Unde?
Pe acolo, dincolo de câmpuri.
Întrebaţi pe oricine şi o să vă îndrume.
Ai fost vreodată crescător de vite?
Nu.
Părinţii tăi?
Nu.
Cu ce se ocupă?
Nu sunt în Iran.
Am întrebat eu unde sunt?
Unde sunt?
În Germania.
Şi sora mea e în Germania.
De ce nu te-ai dus cu ei?
M-am luat cu munca.
Nu ai spus că n-ai mai muncit?
Mai întâi trebuie să fac armata, apoi pot să mă duc.
Ştii de ce nu ai avut niciodată nicio slujbă?
- Pentru că nu am fost la şcoală? - Nu.
Pentru că nu ai credinţă.
Ce înseamnă?
Dacă i-ai fi cerut Domnului o slujbă, ai fi primit una deja.
Dar nu m-am rugat Domnului şi am primit slujba asta.
Ai slujba asta, pentru că eu m-am rugat Domnului.
În plus, nu e chiar o slujbă.
Banii vor veni uşor.
O slujbă înseamnă muncă fizică, să trudeşti.
Dacă tu eşti un om credincios, de ce nu ai nicio slujbă?
Am avut foarte multe.
Am muncit din greu.
Am văruit clădiri, am reparat aparate de aer condiţionat.
Dar la un moment dat, mi-am spus că nu o să mai lucrez niciodată.
Mi-am spus mie însumi:
nu merit şi eu ceva ce nu merit de fapt?
Asta ce mai înseamnă?
Nu e nici asta.
Ce vrei să ştii?
Ce ai visat?
Pui multe întrebări, băiete!
Am avut vise despre monedele de aur.
- Ai inventat asta. - Crede-mă, am visat monedele.
Este ca atunci, în tren,
când ai glumit şi ai spus că trebuie să omor pe cineva?
Jur pe sufletul mamei mele că am visat monedele.
Am visat că stăteam în mijlocul unei peşteri.
Nu sunt chiar eu, e altcineva, dar e ca şi cum m-aş vedea pe mine.
La capătul peşterii, este o cutie.
O cutie plină de monede de aur.
Nu poţi să te bazezi pe vise.
Nici dacă acelaşi vis se repetă?
Nici măcar aşa.
Dar eu sunt sigur că monedele există.
Eu sunt sigur că nu există.
Bine.
Dacă nu există, întoarce-te la Teheran, îţi dau eu bani.
Ne-am înţeles?
Cu cât te plăteşte omul ăla?
Să ştii că profită de tine.
Dacă vii să lucrezi pentru mine, te las să stai în casă.
Îţi ratezi viaţa umblând cu el prin lume.
Nu pot să rămân!
Sunt singură aici, chiar am nevoie de ajutor.
Toată lumea a migrat, dar eu nu vreau.
Unde s-a dus toată lumea?
La oraş, unde altundeva?
Vreau să merg cu el.
Bine, du-te cu el, dar întoarce-te aici, şi munceşte, şi trăieşte-ţi viaţa!
- Dar eu... - Gândeşte-te la asta, bine?
Nu e asta.
Shoja?
Shoja!
Unde te-ai dus, Shoja?
Shoja!
Unde te-ai dus?
Ce e cu tine?
- O să plec fără să te anunţ. - Despre ce vorbeşti?
Crezi că sunt idiot?
Că o să te urmez de la o peşteră la alta?
Am fost doar la trei peşteri.
Ai spus că mergem la o peşteră, luăm monedele şi plecăm.
Şi?
- Nu ai spus că vor fi 100 de peşteri! - Nu ai întrebat!
- Eu plec. - Aşteaptă!
Eşti genul de om care devine arogant când primeşte un compliment?
Aşa eşti?
Îţi spun că e o cutie plină de monede. O cutie întreagă.
De ce trebuie să mă ţin după tine? De ce nu te duci tu să o iei?
- Tu de ce crezi? - Pentru că este periculos.
Vrei să scot eu monedele din peşteră şi apoi să fugi cu ele.
Eşti idiot! Nu e deloc aşa.
Atunci cum este?
Cine a spus că monedele alea sunt ale mele?
Am fost mereu un om cinstit, şi abia mă descurc.
Când voi avea monedele alea, nimic nu va mai fi cum trebuie.
Nu e clar dacă sunt un păcat sau nu.
Ţi-am spus de la început,
tu iei monedele şi îmi dai jumătate.
Ca să fiu eu cel care păcătuieşte.
Nu ai spus că nu crezi în nimic?
Dar dacă monedele există,
înseamnă că greşesc fiind un necredincios.
Băiete,
nu ţi-am cerut nimic.
Voiam doar să ştiu dacă crezi în ceva sau nu.
Şi tu ai spus nu.
Nu cred, omule.
Dacă ar fi ceva în care să cred, nimic n-ar fi cum este acum.
Ne-ar fi fost mai uşor să găsim monedele.
Nu am fi mers de la o peşteră la alta fără să găsim nimic.
- Nu e suficient. - Ajută-mă! Asta e tot ce am.
Dormitorul mare e mai scump.
- Ce? - Dormitorul mare. Nu vrei să ai duş?
Ba da, dar fă-ne o reducere!
Bine.
Mulţumesc!
Shoja!
Shoja, trezeşte-te!
Trezeşte-te, trebuie să plecăm!
- Ce s-a întâmplat? - Nimic. Trebuie să mergem!
Am visat ceva noaptea trecută.
Unde suntem?
În acelaşi loc ca înainte. Am visat ceva noaptea trecută.
Am visat că mergem prin peşteră, şi apoi, deodată, m-am oprit.
M-am întors.
În jurul peşterii era un deşert.
Nu suntem în locul potrivit.
Trezeşte-te!
ce face tatăl tău în Germania?
E pilot.
Nu îţi e dor de părinţi?
M-am obişnuit.
Ar trebui să-ţi faci stagiul militar ca să te duci să-i vizitezi.
Mama mi-a spus că atunci când m-am născut, tata s-a îmbolnăvit.
A murit doi ani mai târziu.
Aparent nu a putut să ne iubească pe amândoi în acelaşi timp.
Dumnezeu a aflat şi i-a luat viaţa.
Mereu este aşa.
Se naşte un copil şi totul se schimbă.
Eşti obligată să alegi între copil şi soţ.
Mama ta l-a ales pe tatăl tău.
De asta au plecat în Germania împreună.
Peştera Pumei.
Sunt multe locuri istorice pe aici.
De ce peştera?
Unde?
Este un hammam peste stradă.
În oraş este vechea moschee.
Unde este peştera de care vorbeai?
Peştera Mamad Puma.
A fost odată un om foarte viclean şi inteligent.
Era bandit.
Le fura oamenilor aurul şi alte lucruri.
Peştera lui era un loc unde nici măcar o pumă nu putea ajunge.
De asta i s-a spus Mamad Puma.
Legenda spune că Şahul Abbas l-a întâlnit pe acolo şi l-a plăcut.
I-a cerut să nu mai fie bandit şi să fie un păzitor al credinţei.
Aparent, el a fost de acord. Dar peştera e tot acolo.
Ce s-a întâmplat cu monedele?
Monedele?
Nu sunt sigur că erau monede. Dar...
Am un prieten care ştie istoria întregii regiuni.
Mă duc să-l aduc aici!
- Cred că asta este. - Nu spune nimic de faţă cu el.
Mâine iau monedele pentru tine.
Singur?
Da, domnule, singur. Pot să mă descurc singur.
Ca să dispari apoi cu aurul?
Domnule, eu nu sunt hoţ.
Când nu eşti credincios, totul e posibil.
Pe ce să jur ca să mă crezi?
Cum să am încredere în jurămintele tale?
- Voiaţi să mergeţi mâine? - Da.
Luaţi motocicleta mea. O să faceţi 30 de minute.
Ştiţi să mergeţi pe motocicletă?
- Tu ştii? - Da, ştii.
Dispari de aici!
Îmi pare rău, domnule!
Puştiul e un bastard. Nimeni nu ştie cine sunt părinţii lui.
Lasă asta, unde este peştera Mamad Puma?
Mamad Puma!
- Nu ai spus cum te cheamă. - Vrei să rămâi aici?
Nu.
Atunci de ce vrei să ştii cum mă cheamă?
Ca să ştiu cum să te strig de acum înainte.
Spune-mi cum vrei. Ce zici de Jalal?
- Nu, care e numele tău adevărat? - Nu am un nume.
Voiam să te ajut.
- De ce, ai bani? - Nu.
Atunci, ce fel de ajutor?
Credeam că suntem la fel.
Nu suntem la fel.
Nu vreau s-o fac pe deşteptul.
Şi ţie ţi se spune că eşti un bastard?
- Nu. - Şi atunci?
Nici eu nu am părinţi.
- Eşti orfan. - Da.
- Sunt mulţi orfani. - Care e diferenţa.
Tu ştii care este diferenţa.
Pot să mă aşez?
Unde dormi noaptea?
Ce-ţi pasă ţie? Am un cuţit, ai grijă!
Nici eu nu am unde să stau de când am împlinit 18 ani.
Am crescut într-un orfelinat.
Câţi ani ai?
23.
Tu câţi ani ai?
Cred că am 16 ani. Poate am mai mult.
De ce nu te duci la un orfelinat?
Cred că ţi-ar fi mai bine acolo.
Ce e aşa bine acolo? Abia am reuşit să scap.
Chiar ai stat într-un orfelinat?
Da.
Dar mi-au spus că trebuie să plec.
Când am împlinit 18 ani, mi-au dat nişte bani şi mi-au cerut să plec.
Nu am mai avut o casă de atunci.
De unde ştii că nu eşti un bastard?
Care e diferenţa? Mai contează?
Pentru că toată lumea îmi spune că sunt un bastard.
De ce?
Când eram copil, m-au dus într-o peşteră.
Peştera lui Iacob.
Acolo era o groapă.
Îi spuneau gaura păcatelor şi a binelui.
Era foarte îngustă.
Mi-au spus că trebuie să trec prin gaura aia.
Eram un copil, îmi era frică.
Au spus că, dacă nu trec prin ea, înseamnă că sunt un bastard.
Nu am putut să trec prin ea, aşa că de atunci mi se spune...
Îmi pare rău, trebuie să plec.
- Nu a zis nimic să te supere. - Nu sunt supărat.
Nu am spus nimic.
Pot să-ţi dau un sfat, ca să nu-ţi pierzi timpul?
Sigur.
Sunt 2 tipuri de detectoare de metale: de generale şi precise.
Cele generale sunt pentru întreg spaţiul.
Cele specifice sunt pentru a-ţi indica locul precis al comorii.
- Nu suntem vânători de comori. - Te-am înţeles.
Doar vreau te ajut.
Îţi recomand să le foloseşti pe amândouă în tandem.
Te ajută să economiseşti şi timp, şi bani.
Oamenii cumpără unul, caută peste tot şi apoi o iau de la capăt.
- Toată lumea mă cunoaşte pe aici. - Nu suntem vânători de comori.
Te ajut eu, frate.
Învaţă şi tu câteva lucruri, poate îţi vor fi utile mai târziu.
Voi doi vă plimbaţi pe aici, întrebaţi unde este peştera,
sigur căutaţi ceva!
O echipă de două persoane.
Vezi tu,
pe aici, şi de altfel în tot Iranul,
echipele de două persoane nu funcţionează. Mă înţelegi?
Dacă găseşti ceva, mai discutăm noi.
O să discutăm despre procente.
Bine. Mulţumesc!
Nici măcar nu sunt aşa mulţi bani.
Până la urmă, am găsit nişte prieteni noi.
Noapte bună!
Ce tot spuneau?
Insistă că suntem în căutarea unei comori.
De unde a aflat?
Chiar căutăm comori?
Nu-i aşa?
Crezi că monedele sunt comori?
Atunci ce sunt?
Eu nu visez la comori.
În plus, n-avem niciun motiv să le spunem lor ce facem.
Atunci ce sunt?
Un miracol.
Încet! încet!
Nu.
Nu e asta.
Dar am ajuns până aici! Să mă duc să verific!
Nu, e periculos!
- Domnule Beyti! - Da.
Dacă e el, trebuie să ne facem nevăzuţi.
Domnule, v-am adus cheile de la motocicletă.
Mă întorc imediat.
Mulţumesc!
Ei sunt cu tine?
Cine?
Motocicliştii cu artificiile. Tu du-te în cameră!
Nu. Sunteţi bine?
Să ne spuneţi cât vă datorăm.
- Plecaţi? - Nu.
Voiam să mă asigur că vă plătim.
Am comandat nişte sandvişuri. O să găsim noi o variantă.
Ne aduceţi factura când vin sandvişurile.
Bine.
Domnule, poate vine aici în fiecare seară.
Atunci de ce era la peşteră?
Nu ştiu. Poate n-am văzut bine.
L-am văzut şi eu.
Vrei să aflu despre ce vorbesc?
Cum?
Tavanul are o gaură.
Nu. Dacă află, o să avem necazuri.
Nu-ţi face griji! O să mă furişez, nu vor afla.
E dureros.
Este de la prostată.
Eşti circumcis cum trebuie?
Cum aşa?
E din cauza asta.
Ştii, doar noi iranienii suntem circumcişi.
Chiar aşa?
Mi-a spus mie un doctor.
Un doctor cărui i-am scanat curtea mi-a spus asta.
Ai găsit ceva?
Doar o bucată mică de argint.
Sunt surprins de flerul tău pentru lucrurile astea.
Asta e slujba mea.
Nu sunt tată şi fiu.
Au spus că ar fi tată şi fiu?
Atunci ce au spus?
Nu ştiu. Nu am întrebat.
Întreabă-i mâine dimineaţă!
Dacă spun că sunt tată şi fiu, atunci clar urmăresc ceva.
Decât dacă mama este...
Poate mama este foarte sexy.
Băiatul nu pare italian.
Poate nici nu e circumcis.
O să plecăm discret în zori.
- În ce direcţie mergem? - Nu ştiu.
Vrei să-l întreb pe puştiul ăla pe unde să mergem?
Pe bastardul ăla?
Eu nu l-aş numi bastard.
Copil ilegitim. De unde ar putea să ştie?
Mi-a povestit ceva de o peşteră.
Şi acum îmi spui?
Am uitat de asta.
Mi-a povestit că, atunci când era mic, l-au dus la o peşteră.
Se numeşte Peştera lui Iacob.
Du-te şi întreabă-l!
Roagă-l să nu mai spună nimănui.
Să vină mâine în zori la uşă.
Ar putea să ne îndrume.
Vedeţi drumul ăla? Mergeţi drept înainte.
Cât de departe?
Cam o oră.
- Eşti sigur? - Da. Drept înainte, faceţi o oră.
Poftim!
Nu e nevoie.
- Ce s-a întâmplat cu banii? - Îi vrei?
Păstrează-i!
Nu-i vreau, ia-i!
- Păstrează-i! - Nu am nevoie, ia-i!
Am spus să-i păstrezi!
Trebuie să consumăm apa cu porţia.
Nu-ţi face griji! O să ajungem în curând!
Cred că ne-am pierdut.
Nu ne-am pierdut.
Noaptea trecută, când trăgeam cu urechea.
Au spus că arăt ca un străin. Este adevărat?
Da, aşa este.
Ăsta este unul dintre motivele pentru care te-am ales.
Dacă oamenii cred că eşti un străin, vor crede că suntem eco-turişti.
Am fost circumcis.
Eşti circumcis?
Da.
Şi ce vrei să fac eu?
Nimic, doar îţi spuneam.
Am nevoie de o pauză de ţigară.
- Ce e asta? - Ce este?
Pe pământ.
Ce caută astea acolo?
Sunt proaspete.
Miros frumos.
Cum au ajuns acolo?
- Ce vrei să spui? - În ce direcţie arătau?
Este un semn.
Trebuie să mergem încolo.
De ce în direcţia aia?
Nu ai spus că ne-am pierdut?
Dacă ne-am pierdut, este vina ta, n-ai înţeles instrucţiunile.
Nu putem să ne luăm după un buchet de flori!
În mijlocul deşertului, cum să ştim în ce direcţie să mergem?
- Dar un buchet de flori? - Direcţia contează.
Un semn este un semn.
Dă-mi o gură din apa ta.
Nu mi-a mai rămas multă apă.
Vrei să mor?
Ia-o!
Ne-am rătăcit. Nu ştiu unde suntem.
Nu ne-am rătăcit.
Să mergem!
Sunt obosit.
Nu mai pot.
Atunci rămâi aici.
Bine.
Ridică-te, nu te mai prosti!
Chiar nu mai pot.
Sunt epuizat.
Mă dor picioarele de la pantofi.
Dacă te aşezi, nu rezolvi nimic.
Chiar nu mai pot, domnule.
Stai aici!
Mă duc să mă mă uit la dealul ăla.
Shoja! Shoja!
- Da? - E un sat aici.
- Shoja! - Vin acum.
Domnule!
Ajutor!
Domnule, vin acum!
Ajutor!
E abandonat.
Suntem distruşi.
Este vina ta.
Ce am făcut?
Nu trebuia să-i cerem bastardului să ne dea indicaţii.
"Mergeţi drept înainte!"
- Şi tu erai acolo. - Nu da vina pe mine!
Te-ai plâns toată ziua.
Dacă erai credincios, am fi găsit deja comoara.
Dacă aş fi fost credincios, nici nu aş fi fost aici.
Ca un idiot! Mă ţin după cineva care e mai distrus ca mine!
Eu sunt mai distrus ca tine?
Mai distrus?
Dispari de aici!
Pleacă! Nu vreau să te mai văd!
Dispari!
Nu ştiu ce să mai fac.
M-am săturat.
Am muncit toată viaţa să dovedesc tuturor că sunt capabil.
Nu sunt.
Nu ştiu cum.
Auzi?
Ce sunet e ăla?
30%.
30% din ce?
Puteam să cer mai mult.
Dar voiam să fiu corect. Părţi egale.
La ce te gândeşti?
La ce spune domnul Beyti.
- De ce îl loveşti? - O să moară dacă nu o fac!
Domnule Beyti!
- Ce faci? - O să-şi revină.
Trebuie să-l ducem la spital.
Unde naiba găsim un spital? Du-te mai încolo!
Ia-ţi porcăriile şi du-te mai încolo!
"Spital."
Eşti conştient?
Câte degete vezi?
Deschide gura.
Fă aşa!
Ţine asta!
Câte degete?
Trei.
30%.
30% din ce?
30% din comoară.
- Omul meu, Saeed! - Salutare, frate!
Poţi să ne urmăreşti cât vrei.
Noi doar ne plimbăm dintr-un loc în altul.
Nu-ţi face singur asta!
Ne ameninţi?
Dacă vă ameninţ?
Puştiul a spus.
Ce am spus?
Nu ai spus 30%?
Pune-te în locul lui! Ai ajuns la noi când eram gata să murim şi ai spus 30%.
Ce altceva a mai spus?
Trebuie să-ţi dovedim că nu căutăm nicio comoară?
O să te ciopârţesc!
Ce bastard!
M-ai făcut bastard?
Nu căutăm necazuri.
Hai să luăm o maşină şi să plecăm de aici!
Am ajuns până aici, trebuie să continuăm!
Nu, nu mai vreau.
Aproape că am murit. Vrei să renunţăm acum?
Ai tot spus că tu eşti sigur că monedele nu există.
Nu sunt sigur de nicio variantă.
Vreau pur şi simplu să ştiu dacă există sau nu.
Ţie ţi se pare că eu sunt nebun?
Nu. De ce spui asta?
Caut o himeră.
Când eşti sigur că ceva există, nu e o himeră.
Exact asta e o himeră.
Cunoaşteţi oraşul Babak?
Ruinele?
Nu e o ruină, este aici de 1.800 de ani.
Bine, e un oraş antic.
Da, treceţi prin oraş şi ajungeţi la Dahaj.
De la Dahaj, mergeţi în satul Sinekhak.
De acolo, mergeţi pe un drum de ţară cam patru kilometri,
şi când ajungeţi aproape de peşteră,
este o deschidere mare.
Este aşa de mare încât i se spune "Marele căscat al istoriei".
- De ce "al istoriei?" - Pentru că este istoric.
Marele căscat era suficient.
În timpurile vechi, profetul Iacob a fost pe acolo.
De asta se numeşte Peştera lui Iacob.
Are o parte interesantă, pasajul păcatelor şi al binelui.
Intraţi prin partea de vest a peşterii.
Odată ce ajungeţi acolo, interiorul peşterii este vizibil.
Acolo este o gaură.
Dă-mi lanterna!
Asta este.
- Eşti sigur? - Da.
Sunt sigur că asta este.
- Adică ar trebui să intru? - Du-te!
Du-te! O să o găseşti singur.
Ce faci? Nu era nimic acolo.
Să fiu blestemat!
O să stau chiar aici. O să vezi!
A fost o iluzie.
Am halucinaţii.
Muntele ar trebui să mă înghită!
Mi-am irosit viaţa cu vise şi fantezii.
Am muncit ca un câine.
Şi va trebui să muncesc până la final.
Soţia mea avea dreptate.
Poţi să pleci.
Vreau să stau aici.
O să-ţi dau adresa socrului meu.
Spune-i că-ţi datorez bani, o să te plătească el.
Shoja!
PENTRU TATĂL MEU