Downloaded from YTS.MX
Добридень. Можеш представитися? Яка твоя посада?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Омеро Гомес Гонсалес.
Голова муніципалітету
й комісар Ель-Росаріо, у якім є найбільший у світі заповідник.
Минула їхня двомісячна подорож,
і ми бачимо, як вони літають!
Наречені сонця.
Метелик-мандрівник.
Спадщина людства.
Душі померлих!
Приходьте поглянути на них! Це диво світу!
Гляньте на них!
Краса!
Генпрокурор Мічоакану відкрив справу
про зникнення активіста Омеро Гомеса Гонсалеса.
Востаннє його бачили в понеділок
на зборах у селі Ель-Сольдадо.
Але справа Омеро — лише одна з 800 активістів, яких погрожували вбити.
Сьогодні його сім'я, село й, можливо, метелики
хочуть знати, що ж сталося з Омеро Гомесом.
Вони беруть участь в одному з найзахопливіших шоу на Землі.
Але їхній заповідник на межі зникнення.
Популяція метеликів-монархів зменшилася на 22%
порівняно з минулим роком.
Високі сосни та ялиці священні спустошуються
через вирощування високоприбуткових продуктів, як авокадо.
Мічоакан стає полем битви
багатьох злочинних угруповань.
Вони вийшли з транснаціональної торгівлі наркотиками,
аби полювати на місцеву економіку.
За останні десять років було вбито 1733 захисники довкілля.
І 68% з них — у Латинській Америці.
У Мексиці найбільша кількість убивств екозахисників.
ОБОРОНЕЦЬ МОНАРХІВ
Після закінчення універу
мій брат був серед перших таких фахівців у цій громаді.
Він був старанним студентом.
У нього завжди були хороші оцінки.
Місцеві жителі, фермери дуже на нього сподівалися,
вірили, що він використає свої вміння, аби допомагати їм.
І тоді він почав займатися екологічними проблемами,
зокрема, метеликами-монархами.
Це зветься заповідники. Тут гине багато метеликів, мільйони.
Самець гине, коли самка повертається
до США й Канади, щоб відкласти там яйця.
Багато їх гине
через хижих птахів і гризунів або через холод,
фізичне виснаження й мороз.
Тому це й називається заповідник.
Так от, Омеро все більше допомагав як радник.
Ось тут і починається його історія.
Його шлях.
Ми піклуємося про наші ліси щодня.
У нас понад 1000 с.-г. ділянок.
Зараз ми садимо дерева.
Це місце завжди буде безпечним,
але маємо працювати, захищати нашого метелика-монарха,
одне з природних чудес Мексики.
Омеро був неабияким жартівником.
Але водночас він був дуже ніжним.
Обіймав своїх дітей
і казав їм, як сильно їх любить.
Коли народився маленький Омеро, він був у захваті.
Коли я народила, він сказав мені: «Проси, що хочеш».
Я запитала чому.
«Хочу подякувати за те, що ти народила мені сина».
Ми були такі щасливі тоді!
Мій тато завжди був радісний.
Перші спогади, які я маю про нього, — це те, як ми гуляли лісом.
Я грався з метеликами. Вони літали так близько до мене,
що я хотів їх торкнутися, але ті не давалися.
Він фотографував метеликів, навіть коли вони
були глибоко між деревами.
Нині зранку літають сотні метеликів,
бо вони формують кілька колоній, на які я сьогодні натрапив.
Зараз ми їх побачимо.
Він був лідером своєї громади,
яка розташована на території комунальної власності.
Там дуже багато лісів.
Багато води.
Дуже швидко ростуть дерева.
Але це також і дуже бідний регіон.
Омеро став відповідальним за захист
заповідника метеликів-монархів.
Тут, у лісі метеликів-монархів,
спить маленьке оленя.
Воно маскується гілкою.
Я знайшов його уві сні.
Оленятко.
Зараз сезон,
коли народжуються оленятка.
Заповідник метеликів-монархів у Мічоакані
відкриває двері для публіки
й прийматиме тисячі відвідувачів до 31-го березня.
Департамент туризму штату
очікує на 225 000 відвідувачів
з Мексики й з-за кордону
в заповідниках Росаріо та Сьєрра-Чінкуа.
МЕТЕЛИКИ ЗА 300 МЕТРІВ ПОПЕРЕДУ
Вони прекрасні.
Ледь не плачу.
Це одне з найкрасивішого, що я бачив.
Фото не передасть цієї краси.
Ми робимо все, що можемо.
Це... неймовірно красиво.
Разом із туризмом метелики стали важливим ресурсом
для підтримки громади.
А Омеро зробив великий внесок у це.
Спочатку він викладав фото з метеликами
й писав пояснення у фейсбуці.
Згодом він став просити мене його зняти.
Вітання з Ель-Росаріо...
Попервах він робив багато помилок.
Казав: «Стоп. Давай заново».
У нас навіть були власні знаки.
Він подавав сигнал, і я починав знімати.
Сьогодні я перебуваю разом
із дивом природи, метеликами-монархами.
Відомими як подорожні, наречені сонця, спадщина людства.
Запрошуємо вас познайомитися.
Працюємо щодня з 08:00 до 17:00 до кінця березня.
Він мав купу книг про монархів,
про їхнє життя, їхні подорожі з Канади.
Він їздив у Канаду глянути на них.
Зібрав усю цю інформацію.
Він знав про них майже все, що тільки можна.
Легко зрозуміти, чому люди відчувають таку пристрасть,
любов та ентузіазм щодо цього метелика.
Бо він робить те, що ми називаємо неможливим.
Ця комаха змогла проникнути
в багато суспільств, у різні групи.
Ці метелики — це символи неможливого,
символи мрій.
Тут є багато алюзій на трансформацію,
стійкість, можливості та майбутнє.
Й ідею того, щоб мати більше ніж один дім.
Це те, що я чую від груп мігрантів,
з якими працюю в США.
Без документів!
Без страху!
- Без документів! - Без страху!
Без документів!
Існує паралель між досвідом і витривалістю
цього мандрівного метелика й мандрівних людей.
І водночас
у цьому метелику бачать
носія душ предків
у культурах Центральної Мексики.
Метелик приводить своїх родичів протягом цих мексиканських свят,
які поєднують традиції предків і сучасність.
У цьому контексті мені цікаво,
як це пов'язано з уявними світами.
Й отак цьому метелику вдається досягти того,
на що інші істоти б не наважилися.
Почнемо з яйця.
Монарх відкладає яйця під листям ваточника.
Ця рослина також мігрувала з півдня на північ тисячі років тому.
Це єдина рослина-господар метелика-монарха.
Гусениця утворює те, що називається коконом або лялечкою.
Органи, які раніше належали гусениці,
починають ставати крилами.
Потім з'являється дорослий метелик,
власне монарх.
Монарх, який народився в Канаді,
спробує знайти озеро,
аби скористатися вітром,
це поможе йому рухатися й полегшить політ.
КІЛОМЕТРИ
В одній із найразючіших міграцій Північної Америки
десятки мільйонів монархів
залишають східну половину США та південну Канаду
й летять аж до гір на захід від Мехіко.
ОЗЕРО ЕРІ КОРДОН КАНАДИ ТА США
Монархи мігрують двічі на рік.
Під час їхньої подорожі на південь їх стає немовби більше.
ЗАХІДНА ВІРДЖИНІЯ, США
Чарівна міграція метеликів-монархів
до своїх зимових домівок у Мексиці.
На щастя, вони в нас лиш відпочивають.
Вони перетнуть Середній Захід.
Їх буде видно високо в небі
над Оклахомою, що також вважається супершвидкісним шосе монархів.
Метеликів помітили в центральному Техасі.
І скоро ми побачимо, як ще більше їх перелітає нашу територію.
У пустелі вони можуть постати перед труднощами.
Це важкий час для метелика, бо він летить уже багато днів.
На шляху будуть споруди, як-то мости, що може бути важко.
Подорож останнім відтинком у Мексиці виснажлива —
частково через відсутність води,
а частково через брак рослин.
Ваточника більше немає, нектару менше.
Чітко під очікувану дату...
ЕЛЬ-РОСАРІО МЕКСИКА
...метелики-монархи — над лісами ялиці священної в Мічоакані.
Прилітають перші зграї метеликів з півдня Канади,
перетинаючи Сполучені Штати аж до Мексики.
Вони прилітають у заповідник
і прямують до того самого лісу ялиці священної,
звідки родом їхні предки.
І там вони роблять перерву.
Вони втомилися.
Вони летіли місяцями,
багато тисяч кілометрів,
можливо, без води та їжі.
У метелика буде репродуктивна пауза,
яку ми називаємо колоніями.
Через погодні умови наодинці вони б не вижили.
Ми працюємо з 19-го листопада.
ОМЕРО ГОМЕС 2017 РІК
Це дуже успішний сезон. Приїжджає купа людей.
Учора було 1300 гостей, позавчора — 1000.
Люди прибувають. У нас усе чудово.
Цього сезону ми очікуємо 180 000 туристів.
Громади піклуються про свої ліси, бо це їхній дім.
І використовують їх — свій засіб до існування —
як це роблять й інші види.
Коли через зовнішній попит стається зміна в місцевому використанні,
це відкриває двері іншим речам і процесам,
які можуть завдати шкоди громадам людей
і лісу, або, у цьому випадку, метеликам.
Мічоакан багатий природними ресурсами.
Є всі кліматичні умови.
Але східна частина особливо багата деревиною.
А ще вона багата на мінерали.
Мічоакан — один із найнебезпечніших штатів Мексики.
Постійна ворожнеча між наркокартелями
призводить до рекордної цифри вбивств.
В одному тільки Мічоакані ми виявили 14 злочинних груп.
Це ті, які зафіксовані.
Спецпризначенці Мічоакану!
«Льос Корреа».
«Пахарос де ла Сьєрра».
«Нуева Фаміліа Мічоакана».
«Льос Віаграс».
«Об'єднані картелі».
І дві великі злочинні групи: картель «Халіско нового покоління».
І картель «Сіналоа», які мають місцевих поплічників.
Ідеться про торгівлю різними товарами: від зброї до наркотиків.
Значну частину свого прибутку
картелі отримують від виробництва метамфетамінів
і створення нарколабораторій.
Мічоакан важливий для наркокартелів,
бо це частина маршруту наркотрафіку на північ.
Ці маршрути контролюють різні групи.
Саме сюди прибувають
наркотики з Південної Америки.
А потім ці вантажі треба везти сушею, щоб доставити їх до кордону.
- Ось де були ті покидьки. - Ну ви даєте!
...сучий син!
Мічоакан стає все жорстокішим,
кількість навмисних вбивств зросла на 22%.
На жаль, краю цьому насильству не видно.
Це призвело до розколу картелів.
А це вже призвело до того, що їхня основна злочинна діяльність, наркотрафік,
перетворилася на ширшу злочинну палітру:
здирництво, викрадення людей й нелегальна вирубка лісу —
переважно на експорт.
Експорт деревини в Мексиці
генерує 3,2 мільярда доларів.
Підраховано, що до 70% усієї деревини, заготовленої в Мексиці,
є нелегальними.
Більшість цієї деревини
їде до Сполучених Штатів.
Організовані злочинні групи міркують,
як максимально використати ці прибутки
й загарбати хоча б їхню частину.
Цього можна досягти через вимагання
й дахування низки компаній.
Але все частіше ми бачимо, що ці банди
самі беруть участь у вирубках.
Омеро казав нам,
що наші ліси — це золота жила.
Тридцятиметрову сосну
можна продати за 18 000 песо.
Ми зловили на гарячому чорних дроворубів, заарештували їх,
коли ті крали дерева.
Ми закрили заповідник, вимагаючи допомоги від влади.
Натомість вони їх покривають.
І ми пишаємося, що стоїмо на варті,
бо наші ліси збережені.
Це також допомагає вимагати уваги з боку уряду.
Оскільки вночі менше шуму,
легше почути бензопилу чи що хтось рубає дерево.
Гвинтівки,
мачете, — це все, що ми беремо до лісу.
Ми знаємо, що ризикуємо.
Їхня перевага в тому, що вони знали ліс як свої п'ять пальців.
Вони просто ловили їх
і віддавали в руки влади.
- Покажи лице. - Лице вверх!
- Він твій бос. - Підніми його.
Місцеві жителі, озброєні лише своєю хоробрістю
та Бог знає чим ще, змогли конфіскувати деревину.
Коли він знайшов усі спиляні дерева на землі,
то написав заяву.
Але ті типи пригрозили йому:
«Вийдемо — побачимося».
На наших зборах він багато разів казав:
«Друзі, продовжуймо захищати
наші інтереси в лісі, тут, у нашім заповіднику.
Навіть якщо когось уб'ють,
то всіх же не повбивають».
Я пам'ятаю, як він одного разу сказав,
що наступним кроком організованої злочинності
буде захоплення природних ресурсів.
Він сказав, що вони візьмуть під контроль воду, ліс.
Так і сталося.
Саме це зараз і відбувається.
Організована злочинність майже всюди діє однаково.
Можна побачити конвой
із 20–30 озброєних людей у вантажівках
з бензопилами.
Вони їдуть до лісу.
Вантажівки з деревиною спускаються одна за одною з пагорбів.
Вони обрали центральну зону.
Центральна зона недоторканна.
У ній мешкає метелик-монарх.
Коли ліс вирізано,
його спалюють.
Ця земля піддається ерозії,
і змінюється спосіб її використання.
Тут уже не можна садити сосни.
На цій землі можна вирощувати все, що завгодно.
Майже завжди садять авокадо.
Ось як організовані злочинні групи
отримують додатковий дохід,
сприяючи виробництву авокадо
в районах, які вони незаконно експлуатували
й з яких вони когось вигнали.
Сьогодні багато банд
володіють гектарами плантацій авокадо.
Раптом з'являється багатомільярдний ринок,
готовий споживати те, що виробляє Мексика,
і який повертає мільярди доларів доходу.
Банди все успішніше знаходять спосіб,
аби бути частиною міжнародної торгівлі
між двома великими економіками Мексики та США.
За це десятиліття
попит на авокадо призвів до вторгнення в природний заповідник.
Важко стримати цей перехід
від захищених лісів до вирощування винятково авокадо.
Я не кажу, що перехід на вирощування авокадо
точно зашкодить метелику, але зараз ця шкода є,
бо йому теж треба багато води.
Вони риють сільськогосподарські копанки
й крадуть ґрунтові води.
Ця вода тече з лісів метеликів-монархів
і впливає як на людей, так і на всіх інших, зокрема й метеликів.
Омеро переживав,
бо кожнісінького дня спалахувала нова лісова пожежа.
Він сказав:
«Напосілася "Ля Манья"».
«Вони почнуть брати з нас гроші за все, навіть за наші ліси».
І додав, що поки він живий,
то не дозволить бандам проникнути в нашу громаду.
Тут усі знаються.
Якщо ти тут живеш і пишеш заяву в поліцію,
вони дізнаються й полюватимуть на тебе хай там що,
на тебе чи на твою родину.
«Є серйозна проблема,
яку я навряд чи зможу вирішити».
Такими були його слова.
Заповідник Ель-Росаріо покинутий.
Омеро Гомес заявив, що брак безпеки
спричинив зменшення кількості відвідувачів майже на 70%.
Ми не дозволяємо вирубок.
Ризикуємо своїм життям.
І натомість нас не слухають, не помагають, а навпаки, утискають.
Омеро став сам для себе рекламним агентством.
З місцевими чи національними ЗМІ він спілкувався так само легко,
як і з міжнародними організаціями.
Він знав, що завдяки пресі
й маючи увагу міжнародних,
а також національних ЗМІ, ЗМІ штату,
він може мати більший вплив.
Заповіднику метеликів-монархів загрожує
жахливе знищення до 500 дерев щодня.
Щороку в ефірі новин упродовж прайм-тайму повідомляють
про приліт метеликів-монархів.
Але тоді вони висвітлювали й темний бік історії —
вирубку лісів у біосферному заповіднику.
В Омеро регулярно брали інтерв'ю.
Були загрози нелегальних вирубок,
але ми об'єдналися й не дозволили цього.
А згодом і затримали деяких осіб.
Він інформував нас: «Вони вже прибули».
І ми бачили, як у регіоні збільшувався рівень убивств,
викрадень, зокрема й шляхом обману.
Він розповідав це не на камеру, адже був обережним.
Тиск ЗМІ й соціальний активізм Омеро
змусили владу боротися з членами організованої злочинності.
Це спонукало їх проводити операції й розслідування
та конфіскувати незаконні партії деревини.
Наркокартелям у регіоні почало ставати некомфортно,
бо він привертав увагу до заповідника.
Намагаючись знайти засоби існування для себе, своєї сім'ї та громади,
яка вважала його лідером,
він перейшов дорогу організованим злочинним групам.
У Мічоакані
банди прагнуть здобути політичну владу.
З певної причини
вони хочуть бути політичною структурою,
яка контролює все.
Вони хочуть бути,
як Пабло Ескобар.
Останні губернатори цього штату,
принаймні останні чотири чи п'ять,
були напряму пов'язані з організованою злочинністю.
Ми розв'яжемо
проблему незахищеності!
ПОЛІЦІЯ МІЧОАКАНУ
Ми керуватимемо Мічоаканом!
І зробимо його
одним із найбезпечніших штатів Мексики!
Спасибі.
Активісти й політики в Мічоакані
роками висувають у місцевій пресі звинувачення
проти Сільвано Ауреолеса.
Сільвано Ауреолес за своєї каденції
витратив мільйони на будівництво семи бункерів.
Сільвано спіймали на підтримці картелю «тамплієрів».
Вочевидь, Дульсе, ватажок «тамплієрів»,
кілька днів тому передав йому два мільйони доларів.
Кажуть, вам дали два мільйони доларів.
Кажу ж вам, Чіро.
Розслідуйте все.
Я був рішуче налаштований
навести в цьому порядок.
Я неабияк збільшив можливості штату.
Але на місцевому рівні
муніципалітети повністю беззахисні.
Ці злочинні угруповання починають бродити й тиснути на них
через свій бізнес.
Чим займаються ці злочинні групи?
Наркоторгівлею.
І незаконною вирубкою лісів.
Участь у незаконній вирубці лісу — це величезний бізнес.
І дуже привабливий.
Ризикну сказати, що зараз нелегальне вирубування
навіть вигідніше, ніж вирощування марихуани.
Омеро й жителі Ель-Росаріо виступили проти них,
аби захистити свою громаду.
Можна простежити, як у сусідніх громадах
ліси були просто знищені.
А Ель-Росаріо свій зберіг. Чому?
Завдяки наполегливості й хоробрості Омеро, який протистояв їм.
Були навіть перестрілки.
А з іншого боку,
у нас із ним були розбіжності.
Хоча я погоджувався з його ідеєю, був також й опір,
адже він вважав, що ми зазіхаємо на цю територію в політичному плані.
Це чудова можливість.
Ми можемо сказати нашому сусіду,
що він може садити дерева,
бо так він отримуватиме щомісячний дохід.
Губернатор міг казати, що завгодно,
на своїх пресконференціях,
але правда в тому, що йому було байдужена метеликів-монархів
і наші східні ліси.
Омеро ще отак сказав:
«Хоч він мій друг, він мене ігнорує. Я не отримую відповідей».
Губернатор Сільвано зробив обіцянку, але не виконав її.
Ми ніколи їх тут не бачили.
Ми слідкуємо, щоб ніхто не рубав дерев.
І ми ризикували...
Кажуть, бути барменом ще не означає бути п'яницею.
Тобто
це не те саме — бути на стороні протестувальників,
тих, хто вимагає,
і бути на стороні уряду,
коли ти маєш ухвалити рішення з офіційної точки зору.
Він зі злістю дорікав, що я не роблю того, що треба,
аби допомогти такою мірою, як вони хочуть.
Він забрав гроші. 4,5 мільйона песо зникли.
Немає ні зарплати, ні ресурсів.
- Неможливо так працювати. - По одному.
Інакше це буде нескінченний список скарг.
Ми пішли протестувати проти Сільвано.
Шукаймо рішень. Забудьмо минуле.
- Слухайте... - Але є передісторія.
Ми думали, Сільвано його друг.
Але врешті зрозуміли, що ні.
Знімай, для доказу.
Отоді вони схопили Омеро й заарештували його.
«Якщо його не звільнять,
ми зберемо людей.
Якщо нас зараз 250, то прийде тисяча».
Усі сюди!
- Поверни сюди. - Сюди.
Поверни сюди!
Його відпустили, ми всі вернулися.
Ми прибули в Ель-Росаріо о третій ночі.
Але вже з ним.
У заповіднику метеликів-монархів є порохова бочка
з ворожими політгрупами,
злочинними організаціями, що змагаються за контроль,
і суперником, який кинув їм виклик
і зробив проблему видимою.
Який запропонував альтернативний політичний рух.
Це історія. Метелики ще так пізно не прилітали.
Це результат зміни клімату.
Велика небезпека монархів є на півночі — це безрозбірне застосування пестицидів.
А ще генно-модифікована кукурудза.
Оце проблема. І цю проблему звати «Монсанто».
Він завжди боровся за нас і завжди хотів бути нашим мером.
Навіть балотувався.
Наш губернатор вніс зміни
в туризмі й культурі, чого ніколи не було в минулім.
Є ще люди, які тут лише для гарного фото.
Сунуться ближче до губернатора,
але коли просимо помогти, відвертаються.
Супер, що губернатор робить зміни.
Мій брат пішов у політику
через свій активізм або любов до природи та метелика-монарха.
Але насправді мій брат був не з тих,
кого цікавила влада.
Він бачив у цьому суспільну роботу, дружбу,
допомогу людям, бо він багато чого зробив.
Люди з Ель-Росаріо це знають і тому люблять його.
Бо за час його діяльності
було досягнуто великих речей, чого вже, думаю, не буде.
Коли мій батько балотувався,
його викрали.
Щоб тиснути на нього й дати зрозуміти, що він не виграє.
Щоб він сказав своїм людям голосувати
за інших або не голосувати.
Йому погрожували, що якщо він переможе на виборах мера,
вони переслідуватимуть його та всю його родину.
Вони хотіли
домовитися.
Аби більше не було протестів,
і щоб їм дали займатися незаконною вирубкою.
Батька відпустили на світанку.
А наступного дня були вибори.
Усю суботу вони переконували людей не голосувати.
У той час ходили чутки про двох викрадених.
Усе було закрито,
бо знайшли одного вбитого.
У цьому районі на той час було найбільше викрадень.
Членів громади викрали й наступного дня знайшли мертвими.
Під час виборчої кампанії вбивали самих кандидатів.
Він проводив багато часу біля вікон.
Якщо повз проїжджала машина, він дивився, чи це не по нього,
бо вже переживав.
Мене викрали групи, які діяли тут, у Мічоакані,
але це не завадило нам боротися.
13-ТЕ СІЧНЯ 2020 РОКУ
Того ранку він сказав зачекати на нього,
що він не затримається на тих зборах.
Після зборів він хотів завезти мене до школи.
Йому дзвонили раз за разом.
Я думав, його запитували, чи він піде на міські кінні перегони.
А дзвонила йому Елісабет,
муніципальна синдик.
Він пішов зі зборів, щоб підвезти мого племінника Омеро до автобуса.
Він подзвонив мені й каже:
«Скажи Омеро, що я вже їду, але захопи сорочку,
бо я вже не встигну перевдягнутися».
Це був останній день ярмарку. Він сказав, що поїде на перегони.
На ярмарку були важливі політики,
які вже чекали на нього.
Тому я відправила маленького Омеро із сорочкою на вішалці.
Ми розмовляли.
Він питав, які в мене предмети наступного семестру.
Я розповідав йому про них.
Аж тут
ми раптом урвали розмову.
Тоді я сів на автобус.
Тоді я бачив його востаннє.
Омеро ходив на місцеві кінні доріжки.
Його запрошували урядники.
Це було
і світське, і ділове зібрання.
Агов!
- Вийшли! - Вийшли!
У фейсбуці з'явилося фото,
де він був із якимись людьми.
Я подумав: «Розважається собі».
Десь була дев'ята чи десята вечора,
я не могла заснути.
Уже четверта ранку, а його досі нема вдома.
Я думала: «Де ж він?»
Мама зателефонувала мені й спитала,
чи він не давався чути. Вона не могла додзвонитися.
Тоді я став
дзвонити в поліцію.
Від мого батька не було й сліду.
Я була першою, хто пішов його шукати.
У мене було погане передчуття.
Коли я приїхала на місце перегонів,
то насамперед побачила його машину.
Але його не було.
Коли я побачила це все,
мені це геть не сподобалося. Зовсім.
Я подзвонив Елісабет,
одному із синдиків міста Окампо.
Вона сказала: «Твій тато був з урядниками».
З Октавіо Окампо, що на той час був депутатом,
з депутаткою міськради Каріною Альварадо.
Вона сказала, щоб я подзвонив їй.
Каріна розповіла,
що коли вони йшли з ярмарку, тато ще був там.
Увесь день я провів у жаху, у переживаннях,
телефонуючи татові.
Гудки йшли, але ніхто не відповідав.
Це було 14-те січня.
Десь о четвертій після обіду нарешті хтось підняв слухавку.
Це був чоловік.
Він сказав, що мій батько залишив свій телефон і планшет
у ятці з тако.
І додав, що взяв цей телефон додому.
Тато не забував телефона,
бо був туристичний сезон, і йому постійно дзвонили.
Я запитав, чи він щось знає.
Він відповів, що тато зник із їхнього поля зору.
Я вернувся додому, зібралася вся родина. І мені сказали,
що тата ніде немає.
Я сказав: «Я піду його шукати».
Ми пішли в генпрокуратуру. Нам порадили почекати,
перш ніж писати заяву.
Ми написали офіційну заяву наступного дня.
ОФІС ПРОКУРОРА
Це назвали «віртуальним викраденням».
Нам пояснили, що це буває, коли людині погрожують по телефону.
А тоді викрадають її й везуть,
наприклад, у готель
чи церкву.
Тоді вони тиснуть на родичів жертви.
Нам сказали, він може бути будь-де.
Коли вони написали заяву,
влада відреагувала абсолютною байдужістю,
ніби недооцінюючи справу.
Торочили: це віртуальне викрадення,
що вони працюють над пошуком.
Те, що ми бачимо, викликане апатією влади,
що прагне співіснувати зі злочинними групами.
Я дав інтерв'ю.
У якому не добирав слів. Я розповів про зникнення мого брата
й недбалість генерального прокурора.
Статтю розмістили на першій шпальті.
Це було рішення редакції. Це ж головна новина.
Міжнародні організації приєдналися до нашої роботи,
хоч у плані інформування,
щоб тиснути на уряд, аби той почав пошуки Омеро.
Це була важлива новина в усіх аспектах.
До того ж надворі був січень, а метелики ще не відлітали.
Генпрокуратура Мічоакану опублікувала
повідомлення про зникнення активіста Омеро Гомеса Гонсалеса.
Державна комісія з прав людини закликала владу
активізувати пошуки Омеро Гомеса.
Отоді все й почалося.
З нами зв'язалися чиновники,
представники ООН, ЗМІ.
Підняли гамір місцеві жителі й друзі.
Наступного дня о восьмій ранку
на його пошуки зібралося 300 людей.
Отже,
одна команда буде з цього боку, а друга — з іншого.
І зійдемося всі біля підніжжя пагорба.
Сподіваємося, у нас щось вийде.
Там уже шукали?
Ні.
У ямі внизу ми знайшли того викраденого чоловіка.
Там хтось може бути.
- Можливо. - Ще нижче.
У цих бригадах були всі місцеві жителі й мешканці міста,
які зголосилися долучитися до пошуків.
- З того боку є отвір. - Гаразд.
Це було щось неймовірне.
Коли ми приїхали, нас чекала купа людей.
Ми розділилися на групки.
Гомеса Гонсалеса, голову ради управителів Ель-Росаріо,
у якому є найбільший заповідник метеликів-монархів,
востаннє бачили в понеділок, коли він виходив зі зборів...
Він зник в Окампо 13-го січня...
Про його місцеперебування досі нічого не відомо.
Ми почали пошуки з місця, де його бачили востаннє.
У нас була конкретна стратегія.
Звідти ми розширили наші пошуки на інші території.
Пролунав дзвінок.
«Ти знаєш, що твій чоловік у нас?»
Ребека подзвонила й сказала, що їй дзвонили й вимагали викуп.
Кажу: «Покажіть його».
І мені надіслали фото,
де Омеро на колінах,
а інші чоловіки за ним, одягнені як солдати,
націлили
дула в голову Омеро.
Кажуть, Омеро в нормі, вони його вернуть.
Вони заявили, що забрали його,
аби провчити чи щось таке.
Сказали, якщо заплатимо, Омеро до обіду повернеться.
Ми були у відчаї, тому вирішили заплатити.
Мама поїхала з викупом.
Вони дзвонили їй всю дорогу
й казали, що стежать за нею,
підганяли її з грошима, кажучи, що уважно за нами стежать.
Вони вимагали 100 000 песо, але вона залишила 50 000.
Наступного дня їй передзвонили.
Мій дядько Амадо сказав нам їхати до нього до прокуратури.
Ми були перелякані.
Вони постійно казали по телефону, що стежать за нами.
Прокурор сказав мені: «Не давайте їм гроші».
Я відповіла йому в сльозах:
«Але вони ж його вб'ють».
Справу передали до відділу з питань викрадення людей.
Ми почали використовувати апаратуру для відстеження телефонних дзвінків.
Дзвінки, які отримувала сім'я Омеро,
надходили з в'язниці в Тамауліпасі.
Минуло два тижні зі зникнення екоактивіста Омеро Гомеса.
На жаль, сім'я Омеро
стала жертвою вимагань з боку фальшивих викрадачів.
Де знаходиться активіст, зовсім невідомо.
Цю гілку розслідування закрили
й передали справу у відділ убивств,
який представляю я.
Ми продовжили розслідування. Проте викрадення було виключене.
Я вірю, що ми його знайдемо,
але сподіваюся, що ми знайдемо його живим.
Це делікатне питання. Дуже сумне й болісне.
Що б не казав губернатор —
навіть що він віддав би життя, аби той з'явився, —
правда в тім, що він зник.
І правда в тім, що нелегальні лісоруби
досі працюють собі в Мічоакані.
ЕЛЬ-СОЛЬДАДО
Дехто розповів нам, що знає, де його утримують.
Ми шукали там, але нічого не знайшли.
Поліція допитувала цих людей, але вони не заговорили.
Боялися.
У Мічоакані поліція штату взяла під контроль безпеку в Окампо й Ангангео,
оскільки 53 поліціянти з цих муніципалітетів
під слідством у справі зникнення Омеро Гомеса,
активіста-захисника метелика-монарха.
Муніципальна поліція
мала відповідати за безпеку на тих кінних перегонах.
Отже, першими, кого допитали,
були поліціянти муніципалітету.
Річ у тім, що в Мічоакані склалася довга історія
насильницьких зникнень,
скоєних муніципальною поліцією.
Міністр громадської безпеки Мічоакану
повідомив, що всіх співробітників муніципальної поліції Окампо
затримали для розслідування
через їхні можливі зв'язки
зі злочинними організаціями.
ОКАМПО, МІЧОАКАН
Більшість казали, що вони не чергували на перегонах.
Троє чи четверо офіцерів, які чергували,
свідчили, що пішли звідти раніше.
Зазвичай, коли злочинні угруповання скоюють такі серйозні злочини,
то домовляються.
Вони узгоджують свої дії з місцевою владою.
По-перше, бо відреагує сім'я жертви.
По-друге, щоб викрадачі могли вивезти жертву
без нарядів поліції на дорогах.
Викрадачам чи вбивцям дається приблизно
від 30 до 45 хвилин, аби вони втекли,
поки не діють заходи безпеки.
Нас були викликали
до регіональної прокуратури. Я вертався додому.
І раптом
повз мене промчала патрульна машина.
Я взяв телефон і ввімкнув його.
Перше, що я побачив, —
це були новини про те,
що недалеко від місця,
де зник мій батько, було знайдене тіло.
Пам'ятаю, як 29-го січня 2020 року
мені подзвонили
й попросили приїхати в Ель-Сольдадо,
поблизу того місця, де Омеро бачили востаннє.
Мені повідомили, що знайшли тіло, яке, можливо, належить Омеро.
Я поїхав сам.
Не хотів тривожити рідних.
Коли я вже туди приїхав,
там уже були поліція й слідчі.
ПОЛІЦІЯ, ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Мене пустили трохи ближче до копанки.
Її назвали «каструля з водою». Яма глибока, метрів шість чи більше.
СЕМЕФО ПОСЛУГИ СУДОВОЇ МЕДИЦИНИ
Він лежав лицем униз.
Мені сказали, що треба почекати судмедексперта,
щоб забрати тіло,
і щоб я міг його впізнати.
Мені було страшно, боляче.
Я відчував смуток, гнів, лють, купу емоцій.
Здається, ніби твоє тіло ширяє в повітрі.
Я подумав, що це він. Через штани.
Я пам'ятав, що він носить такі штани.
Кажу: «Це він».
ПОЛІЦІЯ. ПРОХІД ЗАБОРОНЕНО
Мене не підпускали ближче. Спитали, чи це він,
а потім відвели назад.
Це був немов сильний удар.
Я не знав, як реагувати.
Коли я відходив від ями, то одразу подумав:
«Як я розкажу про це рідним?»
Мені подзвонив Амадо.
- Я спитала: «Ти впевнений?» - Він каже: «Так».
Я обійняла дуже міцно маму.
І сказала лишень: «Усе».
І в ту ж мить
вона зрозуміла.
Коли сказали, що його знайшли в копанці,
я взяла в руки Біблію й сказала: «Дякую».
Адже
мені розповідали,
що багатьох викрадали,
і ніхто вже їх не бачив.
Навіть їхніх тіл.
Ні мертвими, ні живими.
Тоді я сказала Богу:
«Дякую, що дав мені тіло, аби поховати,
і місце, де можна принести квіти».
Того дня я послала туди репортера.
Він пішов із групою інших репортерів.
І повернувся того ж ранку,
бо не було можливості розповісти про цю справу, як належить.
ОМЕРО ГОМЕСА ЗНАЙШЛИ МЕРТВИМ
Дивні фургони з озброєними людьми охороняли територію.
Для нас, мічоаканських журналістів, зараз, як ніколи,
Мічоакан — це зона тиші,
бо організована злочинність у цьому районі
негайно мститься нашим колегам.
Вони не жартують.
Після 16 днів пошуків мексиканська влада
знайшла тіло екоактивіста Омеро Гомеса.
Еко- та правозахисники в Мексиці стверджують,
що живуть у постійному ризику.
Не лише ми, родичі, утратили близьку людину.
Весь світ, метелик-монарх і ліси
втратили великого захисника.
Омеро Гомеса за його активізм погрожували вбити.
А зник він 13-го січня.
Один із найвідоміших видів Мексики, метелик-монарх,
щойно втратив, мабуть, свого найбільшого захисника.
У Мічоакані начебто потонув
активіст та захисник метелика-монарха.
За словами генпрокурора Мічоакану,
тіло Омеро Гомеса знайшли
в копанці, що використовується для сільського господарства.
Поки що зовнішній огляд тіла показав,
що смерть настала десь 2–3 тижні тому...
ГЕНПРОКУРОР МІЧОАКАНУ
Зовнішніх пошкоджень не виявлено.
Наявний ціаноз обличчя та нігтів —
характерна ознаки асфіксії при утопленні.
Від імені Генеральної прокуратури штату...
Мене засмутило те, що сказав генпрокурор.
Він заявив, що тато помер випадково,
що він потонув.
У такому разі,
як пояснити, що в мого тата
були ще ушкодження?
Судячи з проведеного розтину,
у нього насправді виявили травму
голови.
Ми припускаємо, що удар по голові стався під час падіння.
Проте я можу запевнити,
що причиною смерті став не удар.
Наразі в нас немає доказів того,
що його смерть
настала внаслідок акту насильства.
Найвагоміша гіпотеза, яку ви маєте, полягає в тім,
що Омеро випадково впав 13-го січня,
а його тіло плавало до 29 січня?
Так.
13-ТЕ, 14-ТЕ, 15-ТЕ СІЧНЯ
16-ТЕ, 17-ТЕ, 18-ТЕ СІЧНЯ
19-ТЕ, 20-ТЕ, 21-ШЕ, 22-ГЕ СІЧНЯ
23-ТЄ, 24-ТЕ, 25-ТЕ, 26-ТЕ СІЧНЯ
27-МЕ, 28-МЕ СІЧНЯ
З точки зору судової медицини,
можна визначити, чи людину травмували й убили,
чи вона померла від падіння.
До того часу тіло
мало вже мати ознаки розкладання.
У нього вже б мав бути жахливий вигляд:
опуклі очі,
випадання волосся, відшарування шкіри.
Практично невпізнанне.
У нього навіть не з'явилося зморшок, він не спотворився.
Його руки були трохи зморщені,
це як коли занурюєш руки в холодну воду.
Я сказав, що його щойно туди кинули, бо він здавався неушкодженим.
Навіть одяг був гарний.
Чистий такий.
Навіть і не здавався зіпсутим.
Це дуже холодне місце, де температура вночі
опускається нижче нуля, особливо взимку.
Тіло почало розкладатися, але через кліматичні умови
воно збереглося. Розкладання не відбулося.
У версії обвинувачення
щодо того, як знайшли тіло Омеро,
у звіті судмедекспертизи про причину смерті
навіть згадувалося про бронхоаспірацію.
Генпрокурор відкинув версію, що це могло бути вбивство.
Ми відчували розчарування.
Як смерть такої важливої особи, як він,
могли звести до чотирихвилинного брифінгу?
Ми знали все, як ми його знайшли,
і ніщо не збігалося зі словами генпрокурора.
Багато хто з нас вважав, що це не був нещасний випадок.
Це не нещасний випадок. Це вбивство.
Місце, де знайшли тіло, суперечить будь-якій альтернативній версії.
Вони не шукали там, де Омеро бачили востаннє.
Це найважливіший аргумент,
аби могти сказати:
«Як може бути так, що Омеро лежав там 16 днів,
а його там і не шукали?»
Та копанка, де його знайшли...
Ми шукали там із його братом Хуаном.
Але не було нічого.
Якщо взяти до уваги географічні та погодні умови
на місці, де знайшли тіло,
підозріло знайти тіло в такому стані через 15 днів.
Труп був ще свіжий.
У таких умовах він не міг зберігатися 15 днів.
Це практично неможливо.
Тому
все вказує на те, що він був у воді дуже недовго.
Дуже недовго.
Тому ми думаємо, що, можливо,
хтось тримав його десь у полоні.
І коли злочинці відчули тиск із боку уряду й громадськості, то, можливо,
кинули його туди, щоб ввести їх в оману.
Нам розповіли, що рано вранці
того дня, коли знайшли тіло мого батька,
навколо копанки стояли якісь машини.
Що вони приїхали щось вивантажити.
Коли дехто з громади
розповів родині, що Омеро утримували в Ель-Сольдадо,
то це, мабуть, тому, що місцеві
знають, що в Ель-Сольдадо є будинки, у яких утримують викрадених.
Іншими словами, людей викрадають, привозять і залишають там.
Громада знає, коли привозять і вивозять викрадених.
Іноді це члени конкурентних картелів.
Іноді це лідери, як у випадку з Омеро.
Іноді людей викрадають заради викупу.
І всі знають, хто вони,
скільки їх, де вони перебувають.
Тому люди мали інформацію про місцеперебування Омеро,
а влада шукала не тут, а деінде.
Але вони прекрасно знали.
Як лікар, як судмедексперт,
як науковець у цій галузі
я бачу погане слідство.
Офіс генпрокуратури повідомляє цю інформацію
згідно з даними,
які підтверджені станом на зараз. Щиро дякую.
Якщо це була співучасть і не пряма,
то через бездіяльність.
Усе вказує на те, що це було навмисно.
Але щоб підтвердити це, потрібне детальне розслідування.
Ця справа про смерть через утоплення схожа на справи інших активістів.
Абісая Переса Ромеро знайшли мертвим у громаді Тула-де-Альєнде в Ідальго.
Він фіксував забруднення в Тулі.
Згідно з даними розтину,
слідів насильства не виявили.
У Чіапасі еколога й доглядача заповідника мавп-ревунів
Хосе Луіса Альвареса
знайшли мертвим біля шосе Еміліано Сапата
поблизу Калатрави.
Убили захисника довкілля Адана Веса Ліру.
Він масштабно захищав екосистеми
на центральному узбережжі Веракрусу.
Комісія з прав людини оплакує
вбивство Маргаріта Діаса Гонсалеса,
захисника довкілля та священних місць
спільноти віксаріків.
Убито Саміра Флореса, активіста-науа з Морелоса,
що виступав проти будівництва ТЕС в Уексці.
Самір не помер. Уряд його вбив!
Ми дозволили ситуацію, за якої в Мексиці
безкарно вбивають екоактивістів.
Генпрокурор повідомив,
що екоактивіста Омеро Гомеса знайшли мертвим.
За попередніми даними, слідів насильства не виявлено.
Генпрокурор не виключає, що він потонув.
Нам віддали всі його речі.
У нього в штанах були гроші й документи.
Але коли я спитав слідчого, який вів справу, про ключі від машини,
він сказав,
що їх у нього не було.
Я спитав: «Чому ви не розслідували це?
У нього забрали телефони. Мабуть, також забрали й ключі від машини».
Я розлютився.
Минали дні. Аж тут вони нарешті кажуть: «Ми нарешті знайшли ключі від машини.
Вони весь час були зариті».
А на знімку з доказами ключі від машини сухі,
їх нібито витягнули якимсь механізмом — без бруду чи плям.
Ключі передали такими, якими їх і знайшли.
Їх не підробляли, бо коли збираються докази,
криміналісти все роблять у рукавичках,
дотримуючись протоколу, аби запобігти забрудненню.
Тоді мене попросили вернути авто,
бо вони забули сфотографувати його.
Мені довелося приїхати, щоб вони сфотографували його
й мали доказ, яким вони його знайшли.
Це було безглуздо, бо я вже десь тиждень використовував авто,
щоб їздити й продовжувати пошуки.
Вони сфотографували машину, немовби щойно її знайшли.
І ці фото вони називають доказами.
Ми тісно спілкувалися
з нашим джерелом в Генпрокуратурі.
Із самого початку ми побачили багато маніпуляцій у справі Омеро,
бо були речі, які були просто неймовірними.
Я хотів, аби провели слідство над чиновниками, що були з моїм батьком.
Нам сказали, що в когось був його iPad
і його телефон.
Ми подумали: «Вони ж у них, так?»
Особа, яка взяла телефон,
мала нахабність зарядити акумулятор
і відповісти на дзвінок.
І в результаті прокуратура дізналася, де знаходиться телефон.
Спочатку ми підозрювали цю групу державних службовців.
Молодик, який узяв речі Омеро, був їхнім близьким партнером.
Він пояснив, що мій брат покинув свої речі,
а він забрав їх, аби ті не пропали.
А тоді взяв їх собі, бо Омеро не з'являвся.
Я Елісабет Гусман Вільчіс.
Я народилася в муніципалітеті Окампо.
Я почувалася винною й торочила:
«Якби ти не подзвонила йому
й не запросила, він би не приїхав, і всього цього б не сталося».
Але, урешті-решт, хто ж міг знати?
У нашій компанії було кілька колег-політиків.
Однією з них була Каріна Альварадо.
Октавіо Окампо Кордоба, який на той час був депутатом.
Мене звати Октавіо Окампо.
Я познайомився з ним завдяки його публічному життю.
Омеро був також політиком,
окрім того, що він був екоактивістом і захисником лісів.
Кінні перегони дуже популярні.
Це публічні заходи.
Ми мали можливість привітатися з ним на тому заході.
Ми лише потисли один одному руки.
Я пішов із перегонів десь о шостій вечора.
Ще навіть не стемніло.
Ми попрощалися. Я рушив додому,
а він залишився.
Наша зустріч була настільки короткою,
що я навіть не знав,
що хтось узяв його речі.
Ми були з Омеро близько двох годин —
разом з усіма, кого я згадала.
Першим пісню затягнув Октавіо Окампо.
Не пам'ятаю, яку саме.
А решта танцювали.
Потім Омеро й Октавіо почали співати іншу пісню.
На фотографіях видно,
що він весь час носив із собою iPad і телефон.
Він навіть до танцю їх брав.
Мої колеги казали, що він лишив чи забув ґаджети біля столика з напоями.
Це якось дивно. Якщо ми всі разом,
і я бачу, що ти щось забув, я ж відразу тобі цю річ віддаю, так?
Чому я б її брала собі?
Ґаджети забрала Каріна.
Вона потім дала їх своєму фотографу.
У нас є певна інформація про це,
але її недостатньо, аби почати розслідування.
Приблизно через пів року
я зустріла колегу з Генеральної прокуратури.
Вона була на тому заході.
Вона каже: «Знаєш що? Фотографа Каріни
вбили після всіх тих подій».
ХОРХЕ АРРОЙО ПОМІЧНИК КАРІНИ АЛЬВАРАДО
Керівник слідчого відділу розповів мені:
«Нас дещо турбує.
Каріна й депутат Октавіо попросили судового захисту. А чому ви ні?»
«Навіщо? Я не зробила нічого поганого».
Я юристка й не бачу сенсу просити судового захисту,
бо, зрештою, я не несла й не несу жодної відповідальності за це.
Ми знаємо, що особи, які були з Омеро,
отримали судовий захист, щоб уникнути розслідувань і допитів.
Ви могли б розповісти, що трапилося?
Це їхнє право.
Й, авжеж, ми поважаємо рішення влади.
Я ніколи не просив судового захисту. У мене ніколи не було в цьому потреби.
І цього разу теж.
Я не розумію, навіщо вони подали заяву на захист,
якщо вони геть непричетні до цього,
хіба що вони й справді причетні.
Я твердо запевняю, що це неможливо.
Та колега, яка була присутня, — це розсудлива жінка.
Вона тут ні до чого.
Інший колега, що теж там був,
не знаю, чи він був тоді заступником, чи мером.
Це розсудливий молодий чоловік без прихованих мотивів.
Чи вони були причетні, чи ні...
Тобто,
це було б...
Не можу стверджувати.
Але я твердо переконаний,
що там усе чисто.
Коли Сільвано став губернатором,
Октавіо Окампо був депутатом.
Сільвано, Октавіо Окампо й Каріна Альварадо
завжди були разом.
Навіщо другу Каріни речі Омеро?
Чому Каріна й Октавіо Окампо попросили судового захисту?
Станом на зараз вони не підозрювані.
Я лише хотів, аби вони дали свідчення про те, що сталося,
бо вони були останніми, хто перебував із ним.
Не тому, що я думав чи думаю, що вони винні,
а тому, що я вважаю,
що в них може бути інформація,
яка могла призвести до арешту винних.
Омеро був дуже важливою фігурою, яка засуджувала незаконну вирубку
як одну з головних причин шкоди заповіднику,
що є домівкою для метелика-монарха.
Символ, який був створений свого часу Угодою про вільну торгівлю...
Не нещасний випадок.
Хтось хотів не лише прибрати його,
але й надіслати сигнал будь-якому іншому
громадському лідеру,
який насмілився б захищати дерева та громади.
Я чув, що генпрокурор
хоче провести слідство над моїми дядьками Амадо й Хуаном.
Що начебто дивно, що вони так цікавляться справою,
що, може, вони якось причетні, і що проти них почнуть слідство.
Генпрокуратура Мічоакану часто бере участь
у судових переслідуваннях родичів убитого,
стримує їх, перешкоджає,
аби ті не ставили незручних запитань.
Це вже не вперше
генеральний прокурор Мічоакану вдався до такої тактики —
розвертаючи розслідування проти жертв,
аби змусити їх відступити
й припинити здіймати галас у ЗМІ
й, зрештою,
припинити будь-який тиск на владу.
Зі страху я вирішив більше не наполягати на подальшому слідстві,
бо от розслідування триває,
і не знаєш, у що можеш устрянути.
Твоя сім'я завжди в небезпеці.
Значною мірою саме тому
ми вирішили задля спокою облишити це розслідування.
Як бачите, тут вісім томів.
Можливо, ви бачите купу паперу,
але отут є робота, яку ми виконали.
І в цих файлах
немає
твердого доказу, що Омеро —
принаймні поки що —
що Омеро помер насильницькою смертю.
Станом на зараз усе, що ми маємо —
це наукові докази того, що Омеро помер
від механічної асфіксії у воді.
Тобто він потонув.
Версія влади
не тільки не має сенсу,
але навіть є зневажливою
або й принизливою
для проникливості ЗМІ,
для читачів і для самої пам'яті Омеро.
Аби регіональні прокурори не видавали ордери на арешт
незаконних лісорубів,
щоб убивців і ватажків злочинців випускали,
аби поліція штату
брала участь в охороні конвоїв
з незаконно вирубаною деревиною,
обов'язково потрібна допомога влади.
Ідеться про поліцію штату й регіональних прокурорів.
І щоб усе склалося, має бути порозуміння
з очільниками уряду штату.
У мене немає доказів, як і сумнівів,
що Омеро замовили члени організованої злочинної групи,
бо він підвищував присутність федеральної влади
й привертав увагу ЗМІ
до зони, де вони хотіли приховати свою незаконну діяльність
під покровом темряви.
Андресе, можеш пояснити, чи знаєте ви,
хто ці люди, що незаконно вирубують ліс?
Я не можу відповісти.
Не можу.
Думаєш, якщо відповіси, то поставиш своє життя під ризик?
Так.
Своє життя й життя моїх колег.
Лісорубів, виробників авокадо
й перевізників контролює організована злочинність.
Місцеві повинні віддавати їм частину заробітку,
щоб їм дали працювати.
Якщо хтось із них не дотримується того, що виконував раніше,
то людину вбивають.
Не лише в штаті, а й у муніципалітеті.
Насильство в Мексиці не вщухає.
Омара Коліну Ланіса, секретаря мерії Окампо, Мічоакан,
і його батька застрелили в муніципалітеті Сітакуаро.
Їхні тіла з вогнепальними пораненнями знайшли в автівці.
Генпрокуратура Мічоакану
веде розслідування справи.
Стосовно справи про біосферний заповідник
і вбивство Омеро: це було як ефект метелика.
Візьмемо, от, «Супербоул». Фанат «Супербоулу»
купує хот-дог чи гамбургер
з авокадо.
Це авокадо, щоб потрапити до Сполучених Штатів,
мусило пройти фальшивий митний контроль, який влада ігнорує.
Це авокадо виросло в Мічоакані,
у районах, контрольованих бандами,
які, перш ніж вирощувати авокадо,
знеліснили територію, незаконно вирубавши цінні дерева,
які, своєю чергою, захищали селяни.
Як і зробив Омеро,
треба розірвати десь цей ланцюг.
Не знаю, чи в США, чи в Мексиці,
чи через втручання федеральної влади.
Десь щось не так.
Гадаю, у Мічоакані все не так.
Або, як казав один мій знайомий:
«Там усе, що могло піти не так, пішло ще гірше».
Мічоакан щороку втрачає майже 70 000 гектарів лісу.
Це третина цього регіону в східному Мічоакані.
І правда в тому, що це відбувається в нас під носом.
Торік у липні МСОП оголосив видом, що зникає,
метелика-монарха, відомого своїми помаранчево-чорно-коричневими крильцями.
Через сорок років після одного з найпрекрасніших відкриттів на планеті
міграції метеликів-монархів у небезпеці.
Популяція метеликів-монархів
за останнє десятиліття зазнала скорочення від 22 до 72 відсотків.
Вчені винять у цьому зміну клімату,
пестициди й незаконні вирубки.
Те, що метелик-монарх може зникнути, — це факт.
Ми продовжимо боротьбу.
Наша перевага така: щоб дістатися до заповідника,
їм треба проїхати через село.
А там вартуємо ми. Навіть якщо вони всіх нас уб'ють, ми їх зупинимо.
Ми захищатимемо це місце з усіх сил.
Як його захищав наш товариш Омеро,
так і ми продовжуватимемо справу, яку він нам залишив.
Для нас як сім'ї
це не був нещасний випадок.
До чого ми докотимося,
якщо немає влади
в таких ситуаціях?
Коли ми приїхали з Омеро, зібралася купа людей:
друзів, родичів, членів різних спільнот —
усі чекали на нього.
Коли я побачив, що наближається катафалк,
у мене було неописанне відчуття,
але мої очі залилися сльозами.
Мені було страшенно сумно, що в катафалку мій тато.
Я думав везти його тим самим катафалком.
Але люди запротестували.
Вони хотіли нести труну.
Звідусіль почали підходити люди,
ми всі оточили його.
І його востаннє віднесли туди,
де його сфотографували з крилами метелика.
Ми це відчуваємо! Омеро з нами!
Тут, там! Омеро захистить нас!
Я не йняв віри.
Там, де я нещодавно сфотографував його,
щасливого, з широко розкритими руками, —
тепер він у тому самому місці,
яке змінилося до невпізнанності.
Він невтомно працював,
щоб зберегти наші ліси.
Ми невтомно його шукали.
Хочемо сказати його сім'ї, що вони не самі.
Зараз тут усі його люди.
Ми всі поруч.
Дякую всім.
Страшно сумно.
З того моменту я вже знав, як нам його бракуватиме.
Я навіть плакав.
2-ГЕ ЛИСТОПАДА 2022 РОКУ ЕЛЬ-РОСАРІО, МІЧОАКАН
У День мертвих ми традиційно йдемо на кладовище,
щоб покласти на могилу вінок
і прикрасити могилу квітами й іншими речами.
Візьми. Ось так.
Не буде триматися.
МАМА ОМЕРО
Давай!
На віки вічні, амінь.
Маріє, мати благодаті й мати милосердя...
У житті й смерті молися за нас.
Пресвяте Серце Ісуса...
Довіряю тобі.
Народи отомі й масауа
вже називали їх душами померлих.
Пізніше Омеро назвав їх «нареченими сонця».
Метелики опускаються, шукають воду.
Пізніше вони шукатимуть квіти.
Мандрівники, збирачі врожаї, наречені сонця...
Душі померлих.
Думаю, тато повернеться з метеликами.
Тому я й люблю ходити в заповідник
і пірнати на самоті в рої метеликів.
Я відчуваю, ніби він зі мною.
І ми разом спостерігаємо за краєвидами,
чекаємо, коли їх торкне сонце.
Тоді побачимо, як усі метелики пурхають навколо.
Я починаю згадувати всі ті моменти
й розмовляю з ним, наче він зі мною,
але згадуючи минуле.
Кисень.
- Чим дихають метелики? - Повітрям.
Саме так. Аби метелики могли жити, нам потрібні дерева.
Ну а на що метелики сідають?
Іноді я сміюся сам, наодинці,
бо мені здається, що я розмовляю з татом.
Літають, літають собі високо.
Цілий день.
Може, я не стану новим оборонцем монархів, але я хочу йти стопами батька.
Бо саме цього він мене навчив.
Я хочу продовжувати цю діяльність, не зупинятись на цьому.
Щоб його справа далі жила й розвивалася.
Я не боюся, бо мій тато завжди казав,
що все треба робити без страху.
Я твердо вирішив.
У 2022 РОЦІ МЕТЕЛИКА-МОНАРХА ОГОЛОСИЛИ ВИДОМ ПІД ЗАГРОЗОЮ ЗНИКНЕННЯ
СПРАВА ПРО ВБИВСТВО ОМЕРО ЗАЛИШАЄТЬСЯ ВІДКРИТОЮ,
АЛЕ ПРО ПРОСУВАННЯ В СПРАВІ НЕ ПОВІДОМЛЯЮТЬ
Спасибі.
Подивимося, яку інформацію ви висмикнете.
КАРІНА АЛЬВАРАДО ВІДМОВИЛАСЯ ДАВАТИ ІНТЕРВ'Ю
Губернатор Сільвано зробив обіцянку, але не виконав її.
Ми ніколи їх тут не бачили.
Ми слідкуємо, щоб не рубали дерев.
СІЛЬВАНО АУРЕОЛЕС ПІД СЛІДСТВОМ
ЧЕРЕЗ НЕЗАКОННЕ ЗБАГАЧЕННЯ, РОЗКРАДАННЯ Й ПРИЧЕТНІСТЬ ДО БАНД
У 2022 РОЦІ МЕРОМ ОКАМПО ОБРАЛИ АМАДО ГОМЕСА
ЧЕРЕЗ НЕБЕЗПЕКУ НАПАДІВ АМАДО ЗАХИЩАЮТЬ ОХОРОНЦІ
У МЕКСИЦІ ОДИН ІЗ НАЙВИЩИХ ПОКАЗНИКІВ УБИВСТВ ЕКОАКТИВІСТІВ
БІЛЬШІСТЬ ЦИХ УБИВСТВ ЗАЛИШАЮТЬСЯ БЕЗКАРНИМИ
Переклад субтитрів: Павло Дум'як