Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫הנה הוא!‬
‫שם! אל תתנו לו לברוח!‬
‫איך הוא מעז להיכנס לשטח הקדוש!‬
‫האזור הזה מחוץ לתחום.‬
‫שם!‬
‫אני לא אצליח ככה.‬
‫זה...‬
‫עצור!‬
‫היכנע!‬
‫ויטולו, להיקה, ליסויורה צ'ידאי!‬
‫לא! אסור לך להיכנס!‬
‫שלום לכולם.‬
‫זה כמעט יום הולדתו של אבי,‬ ‫ברטרה, מלך ליונס.‬
‫עוד שלושה ימים נותרו.‬
‫בחגיגה יהיה אוכל טוב,‬
‫ולכן הגענו אל ארצות הגבול,‬
‫בחיפוש אחר רכיבים נהדרים.‬
‫הלוואי שכל מסעותינו היו כה שלווים.‬
‫חזרתם כל כך מהר!‬
‫איפה הקפטן?‬
‫האוויר מריח טוב כאן.‬
‫מליודאס!‬
‫תגובה נהדרת, אליזבת!‬
‫מה אתה עושה, סוטה!‬
‫הקפטן לא אמר שיתפוס דג מעופף?‬
‫דג שמיים!‬
‫באמת? אני רוצה לראות!‬
‫איפה דג השמיים הזה?‬
‫טוב...‬
‫אני לא מוצא אותו.‬
‫לא תמצא אותו שם!‬
‫דג שמיים.‬
‫יצור המוזכר רק באגדות.‬ ‫דג עם כנפיים.‬
‫הגענו הנה כי הקפטן אמר שנמצא כאן כאלה.‬
‫השמועות האלה מקורן באגדה בת אלף שנים.‬
‫הקפטן רק רצה להתבטל.‬
‫זה מתאים לו.‬
‫חשוב מכך, קפטן, בוא נתחיל לעבוד.‬
‫כן, זמן להתאמן.‬
‫להתאמן?‬
‫מקווה שאתה מוכן, ברטרה!‬ ‫אבשל לך את המנות הטעימות ביותר שלי!‬
‫אתה, שיודע לבשל רק שאריות?‬ ‫אתה תלמד לבשל?‬
‫אנא למד אותי, מאסטר באן!‬
‫אתה מבין עניין, קפטן.‬
‫טוב, נתחיל עם עוגת תפוחים.‬ ‫-נהדר!‬
‫תוכלי להיות הסו שף שלי, אליזבת!‬
‫שלום!‬
‫אתה גותר!‬
‫שוב גנבת את המדים שלנו!‬
‫כדאי שתשלם עבורם.‬
‫ראשית, קלף את התפוח.‬
‫קלף אותו, אל תהרוס אותו!‬
‫לא, אל תרימו את זה!‬
‫קמח...‬
‫מעט מלח!‬
‫זה לא מעט!‬
‫אז מערבבים...‬
‫צריך להוסיף מים קודם!‬
‫ואז מותחים את הבצק.‬
‫זו לא פיצה, קפטן!‬
‫אז עוטפים את התפוחים.‬ ‫-עוד לא חתכת אותם!‬
‫עכשיו נאפה!‬
‫אלוהים...‬
‫זה אבוד.‬
‫מה קורה פה?‬
‫זה נראה טעים!‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫זה נראה מושלם.‬
‫וידאתי שכך יהיה.‬ ‫-היית צריך להתמקד בכל, לא רק במראה.‬
‫ועכשין, זמן לטעום!‬
‫מה דעתך, קינג?‬
‫מה?‬
‫אני... לא הרגשתי טוב כל הבוקר.‬
‫דיאן?‬
‫הרגע אכלתי.‬
‫מאסטר באן?‬ ‫-אני אהרוג אותך.‬
‫לא, אין לך חוש טעם!‬
‫מרלין, מה איתך?‬
‫אתה אומר לי לאכול את זה?‬
‫אני אוכל את זה.‬
‫התפקיד שלי הוא להגן על מרלין.‬
‫מה קורה?‬
‫יש מעיין בהמשך.‬
‫למה שלא תלך לשם?‬
‫איך הסתבכתי בזה?‬
‫זה היה נורא.‬
‫אל תהיה טיפש!‬
‫אסקנור חטף הכי קשה.‬
‫זה המעיין!‬
‫נמהר ונשטוף הכל.‬
‫למה אתה לא אוכל את זה וזהו?‬
‫אני לא יכול לאכול מהישבן שלי!‬
‫מה זה?‬
‫וואו!‬
‫משהו זוהר במעיין!‬
‫מה קורה?‬
‫ראית את זה, הוק?‬
‫דגים עפו בשמיים!‬
‫יכול להיות?‬
‫דגי שמיים!‬
‫קדימה! נתפוס אותם!‬
‫אני אראה לך את שחיית החזיר החיננית שלי!‬
‫מה זה המקום הזה?‬
‫לא יאומן!‬
‫מרחבים!‬
‫אושירו הגדול מוכרח להיות כאן.‬
‫היי!‬
‫חזור מהר!‬
‫רגע, לאן אתה הולך?‬
‫אני לא מאמין שהם רדפו אחריי עד כאן.‬ ‫למה הם לא מבינים?‬
‫כבר מוותר?‬
‫אמרת שאתה מתכוון להתאמן, קפטן.‬
‫קפ... טן?‬
‫אתה עף בלי כנפיים!‬
‫אז מה אם אין לי כנפיים?‬ ‫מה זה קשור, קפטן?‬
‫למי אכפת!‬
‫הוא לא רודף אחריי?‬
‫אולי זה... שבט השדים?‬
‫מה?‬
‫על מה המהומה?‬
‫מאיפה הבגדים האלה, קפטן?‬
‫זה כל כך חמוד!‬
‫מפלצת!‬
‫קפטן, נמשיך להתאמן...‬
‫איך הוא מעז! הקפטן קרא לי מפלצת!‬
‫אל תדאגי, דיאן.‬
‫לחזור הנה בזחילה זו התחלה טובה.‬
‫מה קורה פה?‬
‫מאיפה לי לדעת?‬
‫מה קורה איתם?‬
‫צבע שיער, גובה, גזרה.‬ ‫הכל מתאים לקפטן.‬
‫אבל יש הבדלים בקול, בכוח ובאופן בו הוא רץ.‬
‫נכון.‬
‫בדרך כלל, לא היינו מדביקים אותו כל כך מהר.‬
‫נכון, קפטן?‬
‫מה?‬
‫מה...‬
‫אין סיכוי.‬ ‫-הקפטן...‬
‫גידל כנפיים?‬
‫רגע!‬
‫מקווה שזה לא היה קשה מדי.‬
‫עכשיו נראה...‬
‫המקום הזה... איפה אני?‬
‫אין טעם. לא נוכל לחזור.‬
‫הלכנו למעיין ביער, נכון?‬
‫אבל חוץ מזה...‬
‫אני רעב!‬ ‫-אני רעב!‬
‫מכאן.‬
‫הוא באמת נכנס למעיין האסור?‬
‫הנה הוא!‬
‫הוא חזר?‬
‫יש יצור משונה איתו.‬
‫מי הם?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫מאסטר זוריה.‬
‫למה, סולאד?‬
‫סולאד?‬
‫קחו אותו.‬
‫כן, אדוני!‬
‫בוא!‬
‫תודה.‬
‫זוזו, חזירים!‬
‫חזירים?‬
‫מאסטר זוריה, מה נעשה עם היצור הזה?‬
‫עזבו את הדבר הזה.‬
‫מה? אני לא "דבר"!‬
‫אלו פסלים משונים. אגב, איפה אנחנו?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫איזה נוף מדהים!‬
‫תראה.‬
‫מה אלו?‬
‫וואו!‬
‫דג שמיים!‬
‫וואו!‬
‫זה חייב להיות...‬
‫יכול להיות?‬
‫אנחנו מעל השמיים!‬
‫התעוררת. אני שמחה.‬
‫אלט? מה את עושה פה, אל?‬
‫אלט?‬
‫למה את לבושה ככה?‬
‫מה עשית עם הקפטן?‬
‫לעזאזל!‬
‫אל, ברחי! אני אעכב את שבט השדים!‬
‫לדעתי התבלבלת.‬
‫כולנו כאן,‬
‫אנו משבטים שונים,‬ ‫אבל איש מאיתנו לא שייך לשבט השדים.‬
‫הוא בן אדם. הוא אדם לשעבר.‬
‫גם אני משהו כזה.‬
‫הוא בובה, והוא משבט הפיות.‬
‫היא משבט הענקים.‬
‫לא יכול להיות!‬
‫חשבתי שבכדור הארץ, אנשים,‬ ‫שבט הפיות, שבט הענקים...‬
‫כולם הושמדו על ידי שבט השדים‬ ‫בזמן המלחמה העתיקה.‬
‫האם האגדות אינן נכונות?‬
‫אז את...‬
‫אני אליזבת.‬
‫אני מלצרית במסבאה הזו.‬
‫אני שמיי...‬ ‫-איש שמיימי. סולאד.‬
‫איך אתה יודע את שמי?‬
‫הצצתי בזכרונותיך בזמן שישנת.‬
‫מהו "זמן ההרס"?‬
‫הם מתכוננים לפסטיבל?‬
‫אולי זה פסטיבל בו יאכלו אותך.‬
‫שלא ישימו חזיר צלוי בתפריט!‬
‫אולי הם יוכלו רק ללקק את הרגליים שלי...‬ ‫-פחדן.‬
‫מה הוא חושב לעצמו?‬ ‫-לחשוב שיוכל להיות הלוחם הראשי הבא שלנו...‬
‫איזו קבלת פנים.‬
‫מה זה? זה נראה כמו חזיר שמן.‬
‫אז זה בדיוק כמוך?‬
‫אל תדבר שטויות! אני הרבה יותר רזה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תקשיב, סולאד.‬
‫ביצעת פשע נורא ועברת על החוק.‬
‫הפסל דיבר!‬
‫הבט מטה!‬
‫אתה מעז להתבדח בנסיבות האלה?‬
‫היא קטנטנה.‬
‫אמנם אתה היורש של החרב המכונפת,‬
‫אך ידוע לי היטב כמה שנאת להתאמן.‬
‫אבל סולאד...‬
‫כדי להגן על אנשינו משבט השדים,‬
‫החרב המכונפת הועברה מדור לדור‬ ‫ונועדה לשימוש בקרב!‬
‫זהו החוק של האנשים השמיימיים.‬
‫שמיימיים?‬
‫סבתא, את בטוחה שאת לא מתבלבלת‬ ‫ביני לבין מישהו אחר?‬
‫סבתא...‬
‫איך אתה מעז לדבר אל גברת ונס?‬
‫מה חשבת לעצמך, סולאד?‬
‫מה חשבתי?‬
‫סולאד חזר?‬
‫אליזבת?‬
‫מליודאס, זו אליזבת!‬
‫עזבו אותי!‬
‫היא שונה לגמרי.‬
‫באמת?‬
‫עכשיו כשאתה אומר...‬
‫הבעת הפנים שלה חמורה מדי בשביל אליזבת.‬
‫אבל הן כה דומות.‬ ‫אפילו השיער באותו צבע.‬
‫ועל הגב שלה יש...‬
‫כנפיים?‬
‫גברת אלט!‬
‫סולאד!‬
‫למה עשית את זה?‬
‫אין לו... כנפיים!‬
‫הכנפיים שלו...‬
‫הכנפיים של סולאד נעלמו!‬
‫גברת ונס.‬
‫זה... בלתי אפשרי!‬
‫הוא איבד את כנפיו?‬
‫גאוותנו... לאיזה שפל הגעת?‬
‫אני אומר לך...‬
‫הוא ברח מטקס הירושה.‬
‫ועכשיו הוא חזר אלינו בלי הכנפיים שלו!‬
‫אין טעם לדבר!‬
‫תוכל לשבת בכלא ולחשוב על מה שעשית!‬
‫רגע!‬
‫לא אכפת לי.‬
‫סולאד!‬
‫רק תכינו קצת אוכל וסאקה.‬
‫התייאשתי ממך!‬
‫מעתה, אינך הבן שלי.‬
‫בן?‬
‫טוב, אני לא הבן שלך, אז...‬
‫סליחה, מליודאס.‬
‫לא נוכל להרשות שילכדו גם אותי.‬
‫עד שאגיע להציל אותך,‬
‫תאכל שאריות בכלא בזמן שתחכה.‬
‫אתה נראה כמו הקפטן,‬ ‫אבל האישיות שלך שונה לחלוטין.‬
‫אתה גם חצוף כמוהו.‬
‫עזוב את זה, קינג.‬
‫מצטער על מה שהיה קודם.‬
‫מעולם לא ראיתי ענק.‬
‫אני... מצטער מאוד.‬
‫אז הקפטן נכנס למעיין‬
‫והגיע למקדש השמיימי,‬ ‫או איך שלא קוראים לזה?‬
‫אז גם הוק איתו.‬
‫הוא ודאי קפץ פנימה בלי לחשוב.‬
‫נשמע כמו הקפטן שלנו.‬
‫אז...‬
‫נבהלת מהאפשרות ששבט השדים קם לתחייה,‬ ‫וברחת?‬
‫לא ברחתי!‬
‫החותם שלכד את שבט השדים משך 3,000 שנה,‬ ‫עתיד להיעלם.‬
‫בקצב הזה, האנשים השמיימיים יושמדו.‬
‫אז זה "זמן ההרס".‬
‫לפי האגדה, אנו זקוקים לאושירו הגדול.‬
‫איש לא מאמין לי, אבל...‬
‫עליי לעשות משהו.‬
‫אושירו הגדול? מה זה?‬
‫זמן ההרס ואושירו הגדול...‬
‫זה מרתק.‬
‫ספר לנו עוד.‬
‫כן.‬
‫השאריות האלה טעימות!‬
‫זה מדבר בשפה אנושית?‬ ‫איזה יצור מרתק.‬
‫מאין באת?‬
‫אתה כל כך חלק ועגול!‬
‫די, סבתא, אני לא יכול לאכול!‬
‫מה זה, סבתא?‬
‫זה?‬
‫זה...‬
‫האגדה של אושירו הגדול.‬
‫אושירו הגדול?‬
‫לפני 3,000 שנים, כאן במקדש השמיימי,‬
‫פרצה מלחמה בין חמישה שבטים.‬
‫נאמר ששבט השדים הרשע‬ ‫וצבאות שבט האלה, ביניהם הפיות, הענקים,‬
‫ובני האדם, נלחמו בקרב נוראי.‬
‫אחת ממחלקות צבא האלה הוקפה‬ ‫על ידי שד ענק‬
‫והיתה בסכנת השמדה.‬
‫אושירו הגדול הציל אותם.‬
‫גדול ואדיר בצורתו...‬
‫נאמר שהוא זרח באור לבן.‬
‫אושירו הגדול סגר את החותם‬ ‫מעל שבט השדים בפסגת הצוק.‬
‫שבט האלה העביר את החרב המכונפת מדור לדור,‬
‫כדי להביס את שבט השדים.‬
‫אנו, האנשים השמיימיים,‬ ‫הם צאצאים של שבט האלה.‬
‫הגעת הנה כדי למצוא את אושירו הגדול?‬
‫כן.‬
‫אם האגדה נכונה, אושירו הגדול‬ ‫נמצא בכדור הארץ.‬
‫אבל איש לא מאמין לי.‬
‫בכל מקרה, אסור לנו להגיע לכדור הארץ.‬
‫אושירו הגדול, מה?‬
‫שמעת עליו, גותר?‬
‫לא.‬
‫בואו נעזור לו לחפש.‬
‫גם אם נרצה לעזור, אין שום רמז.‬ ‫מה נוכל לעשות?‬
‫מעניין מה שלום הקפטן והוק?‬ ‫אני מודאג.‬
‫אולי הם בחופש.‬
‫גם אני רוצה!‬
‫מה? אם דיאן הולכת, אז גם אני!‬
‫נגרור אותו הנה ונכריח אותו לחזור להתאמן.‬
‫נוכל להגיע לשם דרך המעיין, נכון?‬ ‫-כן. אני מתעניינת במקדש השמיימי גם כן.‬
‫אבל...‬
‫מה לגביי אושירו הגדול?‬
‫תודה לכולם, אבל אסתדר.‬
‫אני עף!‬
‫רגע, סולאד!‬
‫הוא נעלם.‬
‫לא אוכל לסמוך על מישהו אחר.‬
‫הבטחתי לעצמי שאמצא את אושירו הגדול לבד.‬
‫אבל...‬
‫המרחבים האלה עצומים, ואין לי שום רמז.‬
‫איפה להתחיל לחפש?‬
‫מה זה?‬
‫אתה שלי עכשיו.‬
‫מי את?‬
‫יש להקריב את כל האנשים השמיימיים!‬
‫זה זמן ההרס.‬
‫לא יכול להיות... שבט השדים?‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫מה קרה, סולאד?‬
‫שבט השדים יצא דרך המעיין!‬
‫תשאיר את זה לנו!‬
‫אקריב גם אתכם!‬
‫החבר'ה האלה...‬
‫את גרא, מששת האבירים השחורים.‬
‫מאיפה את יודעת?‬
‫מי אתם?‬
‫אנחנו...‬
‫אנחנו שבעת חטאי המוות.‬
‫אתם סתם מטרד!‬
‫הנה מתנה בשבילכם!‬
‫המעיין!‬
‫עכשיו לא תוכלו להגיע למקדש השמיימי.‬
‫בקרוב, ששת האבירים השחורים‬ ‫ישמידו את האנשים השמיימיים.‬
‫אתם לא תפריעו...‬
‫זו היתה סתם בובה.‬
‫הגוף האמיתי שלה במקום אחר.‬
‫לא חשבתי...‬
‫ששבט השדים יקום לתחיה כל כך מהר.‬
‫מה העניין?‬
‫ששת האבירים השחורים...‬
‫שדים שיצאו למסע הרס בזמן המלחמה,‬ ‫לפני 3,000 שנים.‬
‫נאמר שהם היו כה אלימים,‬
‫שאפילו עשרת הדברות התקשו איתם.‬
‫הכל נגמר.‬
‫אפילו לא מצאתי את אושירו הגדול.‬
‫אסור לוותר.‬
‫אם לא נוכל להשתמש במעיין,‬
‫אין לנו ברירה אלא להגיע לשם ישירות.‬
‫נלך, קינג!‬
‫חכי, דיאן!‬
‫נלך.‬
‫גם אתה בא.‬ ‫-אבל...‬
‫שבט השדים כבר קם לתחיה, לא?‬
‫יצאנו לארץ הקסומה, למקדש השמיימי!‬
‫יש כאן מישהו?‬
‫אין פה אף אחד.‬
‫מה לעשות?‬
‫אני צריך להבין באיזה כיוון נמצאת המסבאה.‬
‫אחפש את החזיר הארור הזה קודם.‬
‫היי, סבתא.‬
‫באתי מכדור הארץ. יש דרך לחזור לשם?‬
‫כפי שאמרתי...‬
‫כדור הארץ נכבש על ידי שבט השדים מזמן.‬
‫אני אומר לך שלא.‬
‫אתה אומר דברים מוזרים.‬
‫לא שוב!‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫סליחה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה נראה כמו...‬
‫יכול להיות?‬
‫לא, זו לא טעות!‬
‫זאת שנת האבדון.‬
‫איננו יודעים כמה מחברי שבט השדים יופיעו.‬
‫זו חובתנו כאנשים שמיימיים לעצור בעדם.‬
‫אסור להיות שאננים!‬
‫כן, המפקד!‬
‫הנוף הזה מדהים.‬
‫הלוואי שיכולתי להראות לאליזבת.‬
‫היי!‬
‫סולאד!‬
‫איך יצאת מהכלא?‬
‫את כל הזמן מתבלבלת ביני ל...‬ ‫-הדאגת אותי!‬
‫למה התכופפת! תן לי להכות אותך!‬
‫איני מחויב לתת לזרים להכות אותי.‬
‫מצטער להגיד לך,‬
‫אבל אני לא סולאד.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הנה הוא!‬
‫מאסטר זוריה.‬
‫אתה!‬
‫לא זו בלבד שעברת על החוק,‬ ‫אתה גם מסרב להרהר במעשיך בכלא.‬
‫לא אוכל לסלוח על כך.‬
‫לא אוותר לך רק בגלל שאתה בני!‬
‫אני לא הבן שלך, אז לא אוותר.‬
‫סולאד...‬
‫מה קרה לך?‬
‫מה זה היה?‬ ‫-שם!‬
‫אם משהו יקרה לסלע הביצה, נהיה בצרות.‬
‫נלך!‬ ‫-כן, המפקד!‬
‫אני רוצה ממך הסבר מפורט אחר כך.‬
‫מה קורה?‬
‫חלק מהסלע התפרק.‬
‫בדקו את האזור!‬
‫הצילו, מישהו...‬
‫אני עומד למות...‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-מה קרה?‬
‫כל כך רעב... כל כך רעב...‬
‫אני עומד למות!‬
‫רעב?‬
‫יש לכם משהו לתת לו לאכול?‬
‫מה יש?‬
‫האכילו אותי.‬
‫אתה רוצה לאכול בזמן כזה?‬
‫שבט השדים!‬
‫מה קורה?‬
‫אנחנו נמות!‬
‫לאן אתם הולכים,‬ ‫אתם ארוחת הצהרים שלי!‬
‫סלע הביצה נראה בטוח.‬
‫הוא כנראה מבשר את שנת האבדון.‬
‫שוט חשמלי!‬
‫אני עדיין רעב!‬
‫מאסטר זוריה!‬
‫אנו שומרי המקדש השמיימי!‬
‫עכשיו אני, הלוחם הראשי זוריה, הגעתי,‬
‫לא אתן לך לנצח!‬
‫אביא את החרב המכונפת!‬
‫קדימה!‬
‫הבסתי 65 שדים עד היום!‬
‫הבט! טכניקת חנית שמיימית!‬
‫תקיפת חנית שמיימית!‬
‫איך זה?‬
‫אינך יכול להתמודד עם זה?‬
‫לא אכפת לי כמה הבסת.‬
‫אני שונה מדגי הרקק האדומים או האפורים‬ ‫שניצחת בעבר.‬
‫לא יכול להיות...‬
‫רגע!‬ ‫-גברת ונס!‬
‫אלט?‬
‫שבט השדים כאן!‬
‫מה אמרת?‬
‫אני מוכרחה ללכת!‬
‫היי!‬
‫לא יכול להיות!‬
‫אתה כבר לא כל כך גאה עכשיו!‬
‫אני דאקה חסר הצוואר מששת האבירים השחורים!‬
‫או שאולי אתה רוצה למות.‬
‫קדימה, תמות.‬
‫סו... לאד....‬
‫זה מספיק. אלא אם כן אתה רוצה למות.‬
‫אתה לא רציני, פרחח!‬
‫כפרס על כך שגרמת לי לצחוק...‬
‫אהרוג אותך מיד!‬
‫סולאד ומאסטר זוריה!‬
‫קרנבל רעם!‬
‫אשאיל את זה לרגע.‬
‫מכת נגד מלאה!‬
‫מאסטר זוריה!‬
‫נראה שהוא בסדר.‬
‫מליודאס!‬
‫הנה אתה!‬
‫הוק!‬
‫מה קרה לשבט השדים?‬
‫מה זה?‬
‫שם!‬
‫המתים...‬
‫ידעתי!‬
‫סבתא.‬
‫אושירו הגדול!‬
‫אושירו ניצח את השד!‬
‫מה?‬
‫אז זה דג שמיים במלח?‬
‫אני מרגיש בר מזל, כי אני חולק משקה עם בני.‬
‫זה טעים.‬
‫זה המאכל החביב עליך.‬
‫הנה, קח גם את שלי.‬
‫אם אתה מתעקש.‬
‫לא חשבתי שתתעלה על כישורי הלחימה שלי.‬
‫תן לי לנחש, התאמנת בסתר!‬
‫הקשיבו, כולם!‬
‫כעת נוכל לציית לחוק השמיימי,‬
‫ובני ימשיך בטקס הירושה.‬
‫טקס הירושה?‬
‫קדימה, אלט, לכי אל הארוס שלך!‬
‫אושירו הגדול!‬
‫איך היום...‬
‫מה אתה עושה, הוק?‬
‫אני אושירו הגדול, חתיכת...‬
‫תגיד את זה שוב, חזיר.‬
‫סליחה...‬
‫יוצא מהכלל, סולאד!‬
‫היצור היקר שהבאת איתך התגלה‬ ‫כאושירו האגדי, שלפני 3,000 שנים‬
‫הציל את אנשינו.‬
‫הביטו! איזו צורה נפלאה.‬
‫בדיוק כפי שמונצח על התקרה.‬
‫כמה חלק ועגול!‬
‫הוא לא לבן.‬
‫נכון, הוא לא לבן.‬
‫הוא מתחזה?‬
‫הביטו! אני צאצאו הישיר של אושירו הגדול.‬
‫אני אופינק הגדול!‬
‫זה די מצוץ מהאצבע.‬
‫אופינק הגדול!‬
‫כולם, זהו אופינק הגדול!‬
‫כן, לא...‬
‫איזה כיף!‬
‫הכל נראה כל כך קטן מפה.‬
‫אני אוהב את דיאן הענקית, אבל...‬
‫דיאן הקטנה גם חמודה.‬
‫מי היה מאמין?‬
‫אם אחזור בידיים ריקות...‬
‫אבל אני מודאג בנוגע לאחרים.‬
‫מה לעשות?‬
‫אופינק הגדול?‬
‫ממש קשקשת שטויות, לא?‬
‫לא יכולתי להימנע מזה.‬ ‫זה טעים!‬
‫זוהי חליפת הקרב של הלוחמים השמיימיים.‬
‫תודה, היה לי קצת קר.‬
‫אתה לא סולאד, נכון?‬
‫אמרתי לך את זה מההתחלה.‬
‫מקרה מצער של טעות בזיהוי.‬
‫אז מי אתה?‬
‫אני בעל מסבאה.‬
‫ואני קפטן שאריות!‬
‫מה זה?‬
‫למה באת הנה?‬
‫לא רצינו לבוא הנה.‬ ‫אנחנו לא יודעים איך לחזור.‬
‫אני רוצה שתמשיך להעמיד פנים שאתה סולאד,‬ ‫עד לטקס הירושה בצהרים!‬
‫הטקס הזה קדוש לאנשים השמיימיים.‬
‫כדי להתמודד מול שבט השדים,‬
‫משך דורות, בנו של הלוחם הראשי ירש‬
‫את החרב המכונפת בטקס הירושה.‬
‫צייתנו לחוק הזה משך אלפי שנים.‬
‫אני מבין שזה החוק, אבל הזקן כעס מאוד.‬
‫יש למאסטר זוריה סיבה טובה‬ ‫לתעב את שבט השדים.‬
‫לפני מאה שנים,‬ ‫בשנת האבדון האחרונה,‬
‫אשתו של מאסטר זוריה,‬ ‫אמו של סולאד, נפטרה.‬
‫היא נקלעה לקרב נגד שבט השדים.‬
‫הבנתי... לכן הוא כעס כשבנו ברח.‬
‫הוא לא ברח! הוא עזב, כי היתה לו תכנית.‬
‫סולאד הוא אדיב.‬
‫סולאד הוא...‬
‫אני יודעת שיחזור.‬
‫אין מישהו אחר שישתתף בטקס?‬
‫זה חייב להיות סולאד! הוא הבטיח לי!‬
‫הבטיח? חשבתי שזה החוק.‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫אם הוא לא יחזור עד מחר בצהרים,‬ ‫תסתדרי לבד.‬
‫אז...‬
‫נכון?‬
‫סמכי עלינו!‬
‫החרב המכונפת...‬
‫נירש אותה יחד. נכון, סולאד?‬
‫משך דורות,‬
‫אבותינו הורישו את החרב המכונפת...‬
‫לאם ולאב...‬
‫נכון.‬
‫זו שנת אבדון מיוחדת.‬
‫איש לא מאמין,‬ ‫אבל בשנה זו, החותם של אושירו הגדול יישבר.‬
‫שוב?‬
‫אני חוקר זאת משך שנים.‬
‫ציור הקיר הזה...‬
‫אבל יש דברים שעדיין...‬ ‫-סולאד.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫הקשב, אבא!‬
‫בקצב הזה, כולנו נושמד על ידי שבט השדים!‬
‫לכן עליך להתאמן.‬
‫זה שונה הפעם!‬
‫אסרב לקרוא בן, למפר חוק פחדן!‬
‫הוא נטש את הכפר.‬ ‫-איך הוא יכול להיות בנו של הלוחם הראשי?‬
‫למה הלך לכדור הארץ?‬
‫אושירו הגדול אינו קיים, נכון?‬
‫הוא נטש אותנו.‬
‫לא! הקשיבו כולם, זה לא נכון!‬
‫לא חשבתי שזה יקרה!‬
‫אל?‬
‫אליזבת...‬
‫איך אתה מרגיש?‬
‫נשמעת כאילו היה לך סיוט.‬
‫סליחה.‬
‫רק רציתי לדעת מה יש בליבו‬ ‫של איש שמיימי.‬
‫אני...‬
‫אלט ואני דומות?‬
‫כן.‬
‫אבל את עדינה יותר.‬
‫סולאד...‬
‫באת הנה למצוא דרך להציל את ארצך, נכון?‬
‫אבל אני חוזר מבלי שהשגתי דבר.‬
‫מה שהתחלת לעשות, אינו חסר משמעות.‬
‫אם מליודאס היה כאן,‬ ‫אני בטוחה שכך היה אומר.‬
‫גם אני רציתי להציל את ממלכת ליונס.‬
‫יצאתי למסע לחפש את שבעת חטאי המוות.‬
‫גם את?‬
‫המסע היה קשה.‬
‫אבל מי שהציל אותי היה מליודאס.‬
‫מליודאס אמר לי‬
‫שמכיון שיצאתי למסע להציל אחרים,‬
‫עלה ביכולתי למצוא את שבעת חטאי המוות.‬
‫דבר לא היה קורה,‬ ‫אם לא הייתי מנסה.‬
‫כך הוא אמר לי.‬
‫מליודאס נשמע כמו אדם מדהים.‬ ‫-נכון!‬
‫אבל אני...‬
‫לא אוכל להיות כמו מליודאס.‬
‫כמובן שלא, פחדן!‬
‫באן!‬
‫ברחת, כי חשבת שאיש לא מבין.‬
‫לא! זה לא היה ככה!‬
‫נטשת את אלו שצייתו לחוקים.‬
‫באתי הנה כי אני רוצה להגן על אל‬ ‫ועל האחרים!‬
‫אתה באמת נחוש מספיק?‬
‫כדי להגן על כולם...‬
‫אעשה הכל!‬
‫קל לדבר.‬
‫מה?‬
‫חשבתי שאתם...‬
‫רבים?‬
‫הלב האנושי הוא דבר מסתורי.‬
‫גברת אלט, את יפהפיה.‬
‫מאסטר סולאד נראה מרשים גם הוא.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫מוכן? קדימה.‬
‫בטח!‬
‫עוגת התפוחים מוכנה!‬
‫זה נראה טעים!‬
‫נאכל כל עוד נוכל.‬
‫זה נראה מושלם.‬
‫לא רע.‬
‫זה ממש טעים!‬
‫למה שלא תנהל את המקום‬ ‫בהיעדרו של הקפטן?‬
‫הרווחים יזנקו ב-300 אחוז.‬
‫מה קרה?‬
‫מרלין...‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אני חשה בקסם בלתי רגיל.‬ ‫הוא מגיע מצד ימין.‬
‫נמשיך קדימה.‬
‫אנחנו קרובים ליעד.‬
‫היכונו לנחיתה.‬
‫כאן ועכשיו,‬
‫האוצר הגדול ביותר שלנו,‬ ‫שהצליח לדכא את שבט השדים,‬
‫יימסר כעת לבני!‬
‫זוהי...‬
‫מה אתה עושה?‬
‫מה זה?‬
‫מה קורה? הביצה הענקית נבקעה!‬
‫זה היה אמור לקרות?‬
‫זה... שבט השדים!‬
‫החותם נשבר!‬
‫יש המון מהם!‬
‫אבל למה?‬ ‫יום השיבה אמור לקרות מאוחר יותר!‬
‫כולם, אל פחד!‬
‫אופינק הגדול איתנו!‬
‫את רצינית? זה לא חלק מהעניין!‬
‫הטקס ייאלץ לחכות.‬
‫התאמנו ליום הזה.‬
‫עכשיו, נציית לחוק העתיק‬ ‫ונסלק את שבט השדים מאדמתנו!‬
‫סגנון חרב שמיימית,‬ ‫תקיפת חיה שמיימית!‬
‫גברת אלט!‬
‫פנו את כולם!‬
‫גם עליך להתפנות.‬
‫אני לוחמת שמיימית.‬
‫הם רבים מדי.‬
‫זה לא משנה.‬
‫זה ביתי, ואגן עליו!‬
‫וואו. יש לה פלפל.‬
‫איזו שיבה נחמדה.‬
‫מי הטיפש שקפץ בראש?‬
‫איני חש בדאקה. הוא ודאי חוסל.‬
‫הכוח חלש, אבל האי הזה מלא בו.‬
‫וזה לא הכל.‬
‫אני חש בכוח עצום. אני אקח אותו.‬
‫זה לא פייר!‬
‫אתה רוצה שנסתפק בנשמות של דגי רקק?‬
‫אם נאסוף את כל הנשמות,‬ ‫נקום לתחייה.‬
‫אתחיל בהכנות לטקס תחיית המתים.‬
‫נגשים את כל משאלותינו!‬
‫זמן להתחיל בחגיגה!‬
‫מה זה?‬
‫כמה נחמד!‬ ‫הנה אחד עם פוטנציאל.‬
‫הזדהי!‬
‫אני גרא מששת האבירים השחורים.‬
‫אל תתרגש, קורבן קטן שלי.‬
‫רוצה לשחק עם מישהו?‬
‫בואו בהמוניכם, אבל ניפטר מכולכם!‬
‫סליחה, אני לא אוהבת חמומי מוח.‬
‫אולי תשחק איתם?‬
‫צאצאים של שבט האלה!‬
‫אתם רק מתאבן לפני המנה העיקרית!‬
‫הנשמות המלוכלכות שלכם ייבלעו על ידי...‬
‫מר דרוקיו בכבודו ובעצמו!‬
‫הו, חיה גדולה שנכלאה לצידנו,‬
‫אני מציע את נשמות צאצאי שבט האלה.‬
‫עורי, חיה גדולה!‬
‫התפנו לכיכר!‬
‫טוב.‬
‫דגי רקק, כולם.‬
‫והנה עוד דג רקק.‬
‫שאהרוג אותה מיד?‬
‫או שאגרום לה לסבול קודם?‬
‫מה עם זה?‬
‫הבנתי, את זו שבליון רוצה לשחק איתה!‬
‫בליון?‬
‫רוצי!‬
‫נהנה, פאמפ?‬
‫אם תיתן לי להילחם בו, אהנה.‬
‫הוא חזק.‬
‫ממזר.‬
‫רוב האנשים היו מתים ממכה כזו.‬
‫אני מתרשם... בן אדם.‬
‫נכון מאוד. ששת האבירים השחורים, בליון.‬
‫אז אתה יודע את שמי!‬
‫שחררי אותי!‬
‫זה הזמן שלך לפעול, אופינק הגדול!‬
‫אין סיכוי! אני לא רוצה!‬
‫ואתה קורא לעצמך צאצא של אושירו הגדול?‬
‫מה זה?‬
‫כמה מרגיז.‬
‫פסל של המפלצת הזו?‬
‫יש לחסל את השוטים שמעריצים את הדבר הזה.‬
‫הוא ענק! בואי נברח, סבתא!‬
‫אתה!‬
‫איך תעז לעשות זאת לאושירו הגדול, כופר!‬
‫אור, קרב הלום וחסל את האפלה!‬
‫תיבה!‬
‫לעזאזל!‬
‫מה זה היה?‬
‫המהלך העלוב הזה נקרא תיבה?‬
‫מהלך התיבה נכשל?‬
‫הסתלקי!‬
‫סערה קפואה!‬
‫סבתא!‬
‫שבט האלה נפל אחרי 3,000 שנים.‬
‫עכשיו, למהלך המכריע!‬
‫רגע אחד, זקן עם פרצוף אריה!‬
‫הרגזת את מי שלא היית צריך להרגיז.‬
‫ראיתי את הצורה הזו בעבר...‬
‫לא יכול להיות.‬
‫חשבתי שאזדקק לזה יום אחד.‬ ‫חוסם המפלצות המיוחד של מרלין!‬
‫טרנספורק!‬
‫דרקון עריץ!‬
‫דרקון?‬ ‫-דרקון.‬
‫דרקון?‬ ‫-כן, דרקון! אמרתי לך!‬
‫אצלה אותך!‬
‫נשימת דרקון!‬
‫זה חם!‬
‫איך אתה מעז לבזות את דרוקיו?‬
‫טרנספורק!‬
‫יצור חולות!‬
‫איש אריה! לא תתפוס אותי!‬
‫אתה מרמה!‬
‫טרנספורק!‬
‫שד מנטה!‬
‫אני...‬
‫סבתא!‬
‫החזיקי בי!‬
‫מספיק עם המשחקים!‬
‫מטאור קרח!‬
‫מספיק!‬
‫מעניין.‬
‫נראה שלא ישעמם לי‬ ‫בזמן שנשמות דגי הרקק מתבשלות.‬
‫עד שיושלמו ההכנות לטקס תחיית המתים,‬
‫תוכל לבדר אותי!‬
‫סליחה, אבל...‬
‫נראה שאנחנו צעד אחד לפניך.‬ ‫-מה?‬
‫חזרתי...‬
‫למקדש השמיימי!‬
‫שבט השדים!‬
‫אלט...‬
‫תתחיל לזוז!‬
‫תעשה הכל כדי להציל אותם, נכון? אז קדימה!‬ ‫-טוב!‬
‫גם אנחנו באים! מרלין!‬
‫ביטול קסם.‬
‫חלוקה.‬
‫לא ניתן לפגוע בחברים של סולאד!‬
‫אלך לפסגת הצוק!‬
‫נראה... מי מהם יהווה יריב מעניין?‬
‫קפטן שאריות מעופף.‬
‫הוק! אתה בסדר!‬
‫חם!‬
‫אני שמחה שחזרת בשלום.‬
‫ניצלנו!‬
‫מה זה?‬
‫אני אהיה היריבה שלך.‬
‫לעזאזל!‬
‫ציד שועלים!‬
‫באן!‬
‫מי אתם?‬
‫שבעת חטאי המוות.‬
‫אנו חברים של סולאד.‬
‫מכדור הארץ?‬
‫נדבר אחר כך!‬
‫ראשית, נטפל בחבר'ה האלה!‬
‫אני רוצה לשחק.‬
‫אני צריכה למצוא פירצה ולפגוע...‬
‫אני יודע מה לעשות.‬
‫זה היה כלום!‬
‫מה אני עושה?‬
‫אם אנחת ברגע כזה...‬
‫אני לא יכולה לזוז.‬ ‫הגוף שלי... לא מגיב.‬
‫עקיצת היפנוט.‬
‫המחטים שלי ישתקו את רוחו של אורגניזם חי.‬
‫עכשיו תני חיבוק!‬
‫לא! אסור לי למות ככה!‬
‫אני לא רוצה למות!‬
‫סולאד, הצילו!‬
‫סולאד? זה באמת אתה?‬
‫מצטער שאיחרתי, אל.‬
‫אידיוט!‬
‫כל כך... דאגתי לך!‬
‫אני לא הולך לשום מקום.‬
‫אידיוט. ברור שלא.‬
‫מספיק כבר!‬
‫היא עמדה לתת לי חיבוק!‬
‫מה?‬
‫זה איחוד מרגש...‬
‫- תפיסה -‬
‫אל תהרוס אותו!‬
‫זה הכל? חשבתי שאתה יותר חזק.‬
‫זה עוד לא נגמר!‬
‫אוף...‬
‫נכון שאתה מרגיש יותר טוב עכשיו?‬
‫אתה תשחק איתי, נכון?‬
‫אתה תחבק אותי במקומה!‬
‫אחד הלך!‬
‫איך אתה...‬
‫איך אתה עדיין חי כשהמחטים שלי בגופך?‬
‫למה שלא תסתום, קיפוד ים?‬
‫רצית חיבוק, לא?‬
‫אם פרחח כמוך יודע את שמי,‬
‫ודאי הייתי מפורסם ב-3,000 השנים האחרונות!‬
‫ששת האבירים השחורים.‬
‫נאמר שאתם חזקים כמו עשרת הדברות.‬
‫אבל אתם כל כך פורעי חוק,‬ ‫שאפילו מלך השדים נטש אתכם.‬
‫צדקתי?‬
‫ממזר!‬
‫אני לא יודע מי אתה,‬ ‫אבל אתה כנראה מאוד רוצה למות.‬
‫כישוריי חזקים יותר משל עשרת הדברות!‬
‫מי שלא בחר בי להיות חלק מעשרת הדברות...‬
‫מליודאס.‬
‫לעולם לא אסלח לו!‬
‫סיימת?‬
‫הוא זה שאוסף את נשמותינו?‬
‫איך אתה מעז לפגוע בחברינו!‬
‫הגוף שלי...‬
‫לא זז...‬
‫כל טינופת שתתקרב לטקס,‬
‫רוחה תושמד בידיי.‬
‫אתה ממש שד משחת, נכון?‬
‫חטא התאווה של העז, גותר הגיע!‬
‫מקלע גאטלינג!‬
‫הילחם באש עם אש!‬
‫אתה מבזבז את הזמן.‬
‫גותר!‬
‫לעזאזל...‬
‫אני לא יכול... לשלוט בגוף.‬
‫ממש כמו בובה.‬
‫אשתמש בכם כקורבן לתחיית המתים.‬
‫לעזאזל! זה לא היה אמור...‬
‫אין מה לעשות.‬
‫מה?‬
‫אני מתעכל! לא!‬
‫בעתת לילה!‬
‫אז זו היתה אשליה.‬ ‫איך זה שלא הושפעת?‬
‫לרוע מזלך, אני בובה.‬ ‫התקפה על רוחי לעולם לא תעבוד.‬
‫חנית רוחות צ'סטיפול, תצורה שלישית.‬
‫התאבנות!‬
‫את הגוף האמיתי!‬
‫תודה ששיחקת עם הבובות שלי.‬
‫מגיע לך פרס!‬
‫השוט שלי ייסר אותך, ותוכלי לרקוד עד מוות!‬
‫מחיצה!‬
‫הבי מטאל!‬
‫פרחחית! זה לא עובד עלייך!‬
‫מצטערת, אני לא יריבה בשבילך.‬
‫אל תתנצלי!‬
‫יפה לך ככה, ענקית מטומטמת!‬
‫מה אמרת?‬
‫אף אחד לא יקלל את דיאן!‬
‫אש!‬
‫קר!‬
‫מה קורה?‬
‫הקפאה!‬
‫חם!‬
‫כדור מזויף.‬
‫שילוב של התקפה ואשליה.‬
‫רציתי לנסות את זה.‬
‫אש! הקפאה!‬
‫ועכשיו?‬
‫זה רק אש וקרח.‬
‫אז אשתמש בהכל!‬
‫מחסום אפס של ארבעת היסודות!‬
‫ביטול מוחלט.‬
‫לא פייר!‬
‫אני שונאת קרבות מעצבנים!‬
‫תוכלו לשחק עם... מה?‬
‫באת אליי כדי להפסיד.‬ ‫אני אוהב את הגישה שלך.‬
‫לא יכול להיות...‬
‫היי! גרא!‬
‫אם כך...‬
‫מה עם זה?‬
‫לא צריך להטריח את מרלין.‬
‫אני אספיק.‬
‫אתה מאוד בטוח בעצמך, יחסית לבן אדם!‬
‫לא תוכל להתמודד איתי, דרוקיו,‬ ‫מלך האריות של ששת האבירים השחורים!‬
‫אתה מעז לכנות את עצמך‬ ‫"מלך הג'ונגל" בנוכחותי...‬
‫יומרני מצידך.‬
‫מה לעזאזל, הוא מפלצת!‬
‫לעזאזל!‬
‫פטיש כפול!‬
‫דבור!‬
‫מוכן, קינג?‬
‫אוקיי, דיאן!‬
‫שילוב!‬
‫ירי צולב!‬
‫יש!‬
‫אלו שבעת חטאי המוות?‬
‫אני שמח שהם נלחמים לצידנו.‬
‫אני לא מאמין שאנשים כאלה היו בכדור הארץ.‬
‫אם כך...‬
‫סולאד צדק.‬
‫מאסטר זוריה!‬
‫סולאד נלחם במנהיג האויב!‬ ‫-מה?‬
‫סולאד!‬ ‫-מאסטר זוריה!‬
‫כולם בסדר?‬
‫לאן אבא שלי הלך?‬
‫מאסטר סולאד?‬
‫שמענו שלחמת בשבט השדים.‬
‫מפריע לך שלא נבחרת להיות חלק מעשרת הדברות?‬
‫מה אכפת לך?‬
‫מישהו שכל כך עסוק בזה עדיין,‬ ‫לעולם לא ייבחר.‬
‫מה אמרת?‬
‫אחסל אותך!‬
‫אתה לא מבין, כנראה.‬
‫אתה...‬
‫שד?‬
‫סולאד!‬
‫עצור, זקן!‬
‫לא אתן לסולאד למות!‬
‫רוץ!‬
‫זקן!‬
‫מה זאת החרב הזאת?‬
‫משך 3,000 שנים, החרב המכונפת‬ ‫עברה מדור לדור בשבט.‬
‫נגד חרב זו, אפילו שבט השדים...‬
‫אל תתאמץ.‬
‫סולאד...‬
‫הישאר מאחור...‬
‫מה עשיתי?‬
‫הרגתי את בני במו ידיי.‬
‫חרב שנועדה להרוג שדים. הבנתי...‬
‫היא עובדת כנגדך.‬
‫כמה אירוני.‬
‫הנשק שנועד להגן על אנשיך, יביא לסופך!‬
‫מה אתה עושה?‬
‫קפטן!‬
‫לעזאזל, הוא נעלם!‬
‫שם!‬
‫אבא!‬
‫מאסטר זוריה!‬
‫הקפטן לא יכול להיות...‬
‫קפטן!‬
‫היי!‬
‫כולם בסדר?‬
‫הוק, שם!‬
‫מליודאס!‬
‫מליודאס! איך זה קרה, עד שמצאתי אותך?‬
‫לא אסלח לך אם תמות.‬
‫מליודאס!‬
‫מי ייתן לי שאריות אם תמות?‬
‫איך הקפטן יכול להפסיד?‬
‫לעזאזל! אל תיתן למישהו כזה לנצח אותך.‬
‫הוא יהיה בסדר, נכון, מרלין?‬
‫הקפטן לא ימות כל כך בקלות.‬
‫אבל החרב הזו נראית מסוכנת.‬
‫אל תתייאשו.‬
‫זהו כוחה הנסתר של החרב המכונפת.‬
‫עשי משהו, סבתא!‬
‫רק הלוחם הראשי יכול להשתמש בחרב זו.‬
‫ברגע שזוריה יחלים, נביא אותו הנה.‬
‫סולאד...‬
‫מאסטר זוריה!‬
‫אבא!‬
‫סולאד!‬
‫אתה בסדר?‬
‫מצטער שאיחרתי.‬
‫מה מצב הפציעה שלך?‬
‫סולאד? וגם אלט?‬
‫מה כל זה אומר?‬
‫זו שדומה לאלט, היא אליזבת.‬
‫וזה שדומה לסולאד, הוא מליודאס.‬
‫נמצאים כאן חבריו של מליודאס,‬ ‫אותם פגשתי בכדור הארץ.‬
‫שבעת חטאי המוות.‬
‫קשה להאמין, אבל עליי לקבל זאת.‬
‫במהלך הקרב נגד שבט השדים,‬
‫לא קל להודות בזה כלוחם ראשי,‬ ‫אך הם היו לעזר רב.‬
‫אלט, התאוששתי.‬
‫הצילי את מליודאס.‬
‫כן.‬
‫סולאד, שלוף ממנו את החרב.‬
‫החל מהיום, אתה היורש.‬
‫הבנתי.‬
‫אעזור לך!‬
‫את...‬
‫אלט!‬
‫אשלוף את החרב.‬
‫רכזי את כוח הריפוי שלך בפצע.‬ ‫-כן!‬
‫כשנזקקנו להם, היו לנו שני סולאד‬ ‫ושתי אלט.‬
‫כמו גם גלגולו של אושירו הגדול.‬
‫הכל מעשי ידיו של אושירו הגדול!‬
‫זה...‬
‫החרב זוהרת בלבן.‬
‫יכול להיות?‬
‫כל ששת האבירים השחורים הושמדו,‬ ‫חוץ ממני.‬
‫שבעת חטאי המוות הארורים!‬
‫תכננתי להקריב את כל הנשמות השמיימיות,‬ ‫אבל אין לי ברירה אחרת כעת.‬
‫דאקה, גרא, דרוקיו, פאמפ, אטרה.‬
‫כדי להגשים את משאלתנו,‬
‫אשאיל את נשמותיכם.‬
‫אשבור את החותם מעל החיה הגדולה!‬
‫הו, כוכב נפלא שנחתם על ידי אם התוהו ובוהו,‬
‫אני מציע לך את נשמותיהם‬ ‫של ששת האבירים השחורים!‬
‫אינדורה! השתחררי מכבלייך!‬
‫איזה קסם שחור!‬
‫הוא אפילו משפיע עליי!‬
‫עכשיו, אינדורה,‬ ‫אחסל את השמיימיים המבחילים‬
‫שכלאו אותנו זמן כה רב!‬
‫מה זה?‬
‫זהו כוח קסם עצום!‬
‫מרלין, מה זה?‬
‫אינדורה הנוקמת.‬
‫הם חיים בממלכת השדים,‬
‫שם הם חופשיים, חיים על פי אינסטינקט.‬
‫יש אומרים שהם רודפים גם אחרי שבט השדים.‬
‫אם מדברים על כוח בלבד,‬
‫הם אולי חזקים יותר מעשרת הדברות.‬
‫זמן ההרס.‬
‫על זה סולאד דיבר.‬
‫כדאי שנחייה את הקפטן במהירות‬ ‫ונעצור את המפלצת...‬
‫מה אתם...‬
‫אסור לשלוף את החרב.‬
‫הוא שייך לשבט השדים.‬
‫כוחו השטני והסימן על מצחו...‬
‫הוא שד! בדרגה גבוהה מאוד!‬
‫הוא באמת משבט השדים?‬
‫שד שהתחזה לסולאד?‬
‫החרב המכונפת היא להב קדוש,‬ ‫אותו העניק לנו אושירו הקדוש,‬
‫אשר חתם וכלא את שבט השדים.‬
‫גופו דוחה את החרב,‬ ‫ומגלה את צורתו האמיתית.‬
‫כולם!‬
‫איש זה אולי שייך לשבט השדים,‬ ‫אך הוא לא אדם רע!‬
‫מאסטר זוריה,‬ ‫מליודאס היה זה שהציל אותך אתמול‬
‫מהשד הראשון.‬
‫והוא הציל את חיינו היום.‬
‫זה נכון.‬
‫כלוחם הראשי, אני אסיר תודה לו.‬
‫מאסטר זוריה...‬
‫אבל, שבט השדים הוא סיפור אחר!‬
‫מה?‬
‫משך 3,000 שנים, החרב המכונפת‬ ‫הועברה מדור לדור, כדי שנוכל להילחם‬
‫ולהגן על המקדש השמיימי משבט השדים.‬
‫זה החוק.‬
‫איבדנו חיים רבים מספור בקרבות.‬
‫עלינו לציית לחוק.‬ ‫אסור לשלוף את החרב הזו החוצה.‬
‫עשי משהו, סבתא!‬
‫למה לא, סבתא?‬
‫מאסטר זוריה, החיה בדרך הנה!‬
‫מי שיכול להילחם, ייצא לשם מיד!‬
‫אגיע אחריכם!‬
‫הם לא יוכלו לעצור את המפלצת.‬
‫לרצון להגן על אנשים אין קשר לחוקים.‬
‫גם אני הולכת!‬ ‫אני לא רוצה שעוד אנשים ייפגעו!‬
‫קצת מאוחר אחר הצהרים,‬ ‫אבל נשאר לי עוד הרבה כוח.‬
‫נלך, גותר.‬
‫רציתי להמשיך לצפות בשיחה, אבל...‬
‫אני לא יודע מה זה זמן ההרס, או אינדורה,‬ ‫או מה שלא יהיה, אבל אני יודע שאם לא נלך...‬
‫נמות.‬
‫מאסטר, נסיכה, אשאיר את הקפטן בידיכם.‬
‫סמוך עלינו!‬ ‫-כן!‬
‫באן!‬
‫תוכיח לי שאתה גבר.‬
‫עם הכוח הזה, אהפוך למלך של שבט השדים החדש!‬
‫זו אינדורה?‬
‫לא נוכל לנצח.‬
‫סמכו עלינו!‬
‫שבעת חטאי המוות!‬
‫הגנו על הנשים והילדים בכיכר!‬
‫אתם מעצבנים.‬
‫תוכלו למות לצד השמיימיים!‬
‫כולם, לברוח!‬
‫לא, הכיכר!‬
‫אפילו הקוביה המושלמת תספוג רק פגיעה אחת.‬
‫לא נוכל לתת לה להתקרב לכיכר!‬
‫נצטרך לעכב אותה.‬
‫חנית רוחות חדשה צ'סטיפול,‬ ‫תצורה שניה.‬
‫שומר!‬
‫פרוס וצלה!‬
‫אתה קשה אופי. כל הכבוד.‬
‫אתה מפריע!‬
‫לאות תודה על מה שעשית לקפטן שלנו,‬
‫אכה אותך עד זוב דם.‬
‫מאסטר זוריה,‬ ‫שבעת חטאי המוות נלחמים באינדורה.‬
‫מדוע חזרתם?‬
‫החוק אוסר על האנשים השמיימיים‬ ‫לסגת בפני שבט השדים.‬
‫זו טעות, אבא!‬
‫גם אתה...‬
‫נטשת את גאוותך כאיש שמיימי וברחת!‬
‫לא אכחיש שפחדתי.‬
‫אבל אנו לא נלחמים רק כדי לציית לחוק!‬
‫שיתקתי את ראייתו.‬
‫זה יחזיק כשלוש דקות.‬
‫מליודאס נלחם כדי להגן על הכפר הזה,‬ ‫ותראה את מצבו כעת.‬
‫אבל מליודאס שייך לשבט השדים!‬
‫שבעת חטאי המוות הגיעו למקדש השמיימי עבורי,‬
‫למרות שהייתי חלש ופחדן.‬
‫הם מסכנים את חייהם‬ ‫כדי להגן על הכפר האהוב שלי.‬
‫אני מאמין בהם!‬
‫יתרה מכך, האיש שבו הם מאמינים,‬
‫מליודאס, הקפטן של שבעת חטאי המוות...‬
‫אני מאמין בו!‬
‫אפילו אם הוא משבט השדים.‬
‫אפילו אם אאלץ להפר את החוקים!‬
‫אני... רוצה להגן על המקדש השמיימי!‬
‫מליודאס!‬
‫נעים מאוד, מליודאס.‬
‫אז אתה סולאד.‬
‫אתה שונה ממה שחשבתי.‬
‫אתה נראה טוב!‬
‫תודה שהגנת על הכפר בהיעדרי!‬
‫אין בעיה. אני מצפה לגמול הולם.‬
‫אחרי שניפטר מהחיה.‬
‫מליודאס...‬
‫גם אתה תילחם, נכון?‬ ‫עם החרב המפחידה הזו.‬
‫כן!‬ ‫-מליודאס.‬
‫תודה, אליזבת!‬
‫היזהר.‬
‫סמכי עליי!‬
‫הקשיבו, כולם!‬
‫זה הסוף.‬
‫היי, באן!‬
‫מה לעזאזל...‬
‫קפטן?‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫אתה מובס.‬
‫שתוק!‬
‫איחרת.‬
‫אתה הובסת, לכן נלחמתי בו.‬
‫נכון. זה יהיה עלוב אם אמשיך להיות מובס.‬
‫טוב, החלטתי.‬
‫אתה בטוח בעצמך,‬ ‫יחסית למישהו שכמעט מת.‬
‫אנחנו צריכים להתמודד עם החיה,‬ ‫אז אסיים איתך במהירות.‬
‫מצב ציד!‬
‫עשו משהו!‬
‫אל תדבר שטויות!‬
‫הכוח שלו...‬
‫גם לכוח שלנו יש גבול.‬
‫מה נעשה?‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫הבנתי מה תכליתה האמיתית של החרב המכונפת.‬
‫הובילו את הפצועים והילדים לכיכר.‬
‫מי שמסוגל לזוז, עליו לתמוך בסולאד!‬
‫אני מפחדת.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫סולאד וחבריו חזקים מאוד!‬
‫הבנתי את זה כשנדקרת, מליודאס.‬
‫החרב הזו נועדה לחתום ולכלוא שדים חזקים.‬
‫לכן, אכלא את אינדורה!‬
‫עם החרב המכונפת הזו שנתן אושירו הגדול...‬
‫ובכוח התיבה שלי!‬
‫משובטים...‬
‫בזויים שכמותכם!‬
‫לא אכפת לי כמה עלובים כמוכם יש.‬
‫אתם אשפה, כולכם!‬
‫אחסל אתכם!‬
‫גמרנו עם המשחקים.‬
‫הכוח הזה... לא יכול להיות...‬
‫אתה... מליודאס הבוגד!‬
‫הוא חזק מדי!‬
‫לעזאזל! מותו, כולכם!‬
‫צריבת מוות!‬
‫מכת נגד מלאה!‬
‫לא אמות לשווא!‬ ‫אמסור את נשמתי לאינדורה!‬
‫לעזאזל! אסיים זאת כך!‬
‫לא... התיבה שלי לא חזקה מספיק?‬
‫לעזאזל! היא בדרך לכיכר!‬
‫לא נספיק!‬
‫האם זה סופנו?‬
‫הכל נגמר!‬
‫הצילו, אמא!‬
‫אמא!‬
‫חלוקה!‬
‫תודה, אמא הוק!‬
‫צריך לסיים את זה עכשיו!‬
‫מוכן, סולאד?‬ ‫-כמובן!‬
‫כולם, סיימו את זה!‬
‫תנו לי כוח!‬
‫נשלב את כוחותינו!‬
‫כל כוחותינו...‬
‫לאחד!‬
‫תיבה!‬
‫כל כוחותינו לאחד, מה?‬
‫אעזור גם אני.‬
‫אליזבת!‬
‫תיבה!‬
‫עכשיו, זה צריך...‬
‫זה...‬
‫כמו באגדת החרב המכונפת!‬
‫ציור הקיר מראה איך הכל התחיל!‬
‫האגדה נכונה!‬
‫החרב המכונפת שהעניק לנו אושירו הגדול...‬
‫מעניקה לנו את כוח החותם!‬
‫קדימה!‬
‫אני רואה!‬
‫לפני שייחתם,‬
‫נצמיד אותו למקומו בכוח שבעת חטאי המוות!‬
‫קדימה!‬
‫מצב ציד!‬
‫הריגה מחסלת!‬
‫חנית רוחות צ'סטיפול.‬
‫תצורה רביעית!‬
‫חמניה!‬
‫סערת סלע!‬
‫חץ משתק!‬
‫שמש אכזרית!‬
‫לוסטויין, שחרור אוצר מקודש!‬
‫מכת נגד מלאה!‬
‫שילוב שבעת חטאי המוות...‬
‫שבעת חטאי המוות!‬
‫קדימה!‬
‫סולאד.‬
‫הצלחנו, אבא.‬
‫האנשים השמיימים הביסו את זמן ההרס!‬
‫הצלחת, סולאד!‬
‫כן, הודות לך!‬
‫מליודאס!‬
‫סולאד!‬
‫תודה לכולכם על שהצלתם את הכפר.‬
‫לא עשינו יותר מדי.‬
‫עליך להודות לסולאד.‬
‫לא.‬
‫כל מה שעשיתי היה לחפש את אושירו הגדול.‬
‫אבל נפגשנו הודות לאומץ ליבך.‬
‫בזמן שהיינו עסוקים מדי בגורל ובחוקים‬ ‫ושכחנו את מה שחשוב באמת,‬
‫אתה חיפשת דרכים להגן על הכפר שלנו.‬
‫הודות לכך, הוא פגש אתכם,‬ ‫שבעת חטאי המוות,‬
‫והצליח להגן על המקדש השמיימי.‬
‫חשבתי שהינך ילד,‬
‫אבל נעשית חזק יותר משדמיינתי.‬
‫אמך הייתה גאה בך.‬
‫איזו הפתעה.‬
‫לחשוב שהיה יצור נוסף‬ ‫שהיה יכול להתמודד עם החיה,‬
‫חוץ מאושירו הגדול.‬
‫אנו מכינים משתה הלילה,‬ ‫נוחו היטב עד אז.‬
‫כן, נחגוג הערב!‬
‫אוכל לזלול שאריות שוב!‬
‫אין זמן לזה, קפטן.‬
‫מחר יום הולדתו של מלך ליונס.‬
‫ואתה השף של סעודת יום ההולדת.‬
‫נכון! לכן חיפשנו דגי שמיים.‬
‫אם תרצה דגי שמיים,‬
‫יש המון מהם שצפים סתם כך,‬ ‫אחרי שנקלעו לקרבות.‬
‫הנה אחד.‬
‫תפסתי!‬
‫כל הכבוד לי.‬
‫להתראות, סולאד!‬
‫שמרו על עצמכם!‬
‫להתראות, סבתא!‬
‫חזרו בשלום!‬
‫תודה על הכל!‬
‫מרלין, מה היה אושירו הגדול בכלל?‬
‫ככל הנראה שם שהמציאו האנשים השמיימיים.‬
‫אבל ישנם רמזים.‬
‫נדמה שפעם היה יצור שזרח באור לבן.‬
‫נאמר שהיתה אפילה ביצור זה,‬ ‫ממנה חששו גם שבט השדים,‬
‫כמו גם אור שאפילו שבט האלה יראו ממנו.‬
‫האנשים כינו יצור זה...‬
‫אם התוהו ובוהו.‬
‫סליחה שחיכית, ברטרה.‬
‫הנה המנה העיקרית, עוגת דג שמיים,‬ ‫מנה מיוחדת של מליודאס!‬
‫זה נראה טעים!‬
‫אבא! אתה בסדר? אבא!‬
‫אין מה לעשות.‬
‫אני, קפטן שאריות, אטפל בזה.‬
‫מה זה?‬
‫עברית: גיא ברדך‬