Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Усмивка. Колко е 11х12? - 132. Това е лесно.
А 25х52? - 1300.
Дъщеря ми е гений.
Тате. Ти добър ли си, или си лош?
Защо питаш?
Снощи сънувах, че си лош.
Колко лош? - Удари ме.
Правил ли съм го досега?
Не. - Добре.
Но ме заболя.
Знаеш ли аз какво сънувах?
И да знаех, няма да ти кажа.
Тогава аз ще ти кажа.
Помогнах на баба да се изкъпе.
Браво, Усмивка.
Усмивка е много мила. Баба ще е доволна.
Татко, имам един бърз въпрос.
Колко е 0+0?
Нула. - Не.
0+0=8.
Една нула отгоре и една отдолу.
Това ли е? - Да, ето го името на мама.
Кой й е оставил цветя?
Мама няма други роднини.
Може да са сбъркали гроба. - Стига.
Всички надгробни плочи са надписани.
Сигурно е имала близък приятел.
Кой би й оставил цветя?
Аз.
Как е възможно да си била ти?
Няма какво да се чудим. Била е Усмивка.
Хайде де. Извади всичко наведнъж.
Това е ритуал.
Добре ли е? - Теб чакаме.
Да го направим.
Първи поклон.
Втори поклон.
Трети поклон.
Мамо, всички сме тук,
за да те почетем.
Да си вървим.
Това ли беше?
Мама не харесваше протакването. Да тръгваме.
Няма смисъл да се вдетиняваме.
Пътувахме цял час дотук,
а приключихме за десет минути.
Подиграваш се на сестра ми ли?
Смея ли?
Баща ти...
Имаш баща, нали? - Какви ги говориш?
Имам предвид биологичния ти баща.
Мисля, че е бил той.
Нямам баща, проумей го!
Срещата ви приключи ли?
Тате, леля те вика!
Скрий ги от сестра си.
Идваме.
Усмивка, сложи си колана.
С колан съм.
Татко, по ръката ти има много червеи.
Така изглежда. - Въображението й е като моето.
И моето е такова.
Какво?
Виждала ли си червеи, Усмивка?
Да, когато отидох за риба с чичо.
Дори ги пипнах.
Нали? - Да.
Ето, Усмивка е като мен.
Ти гледай къде караш.
Кухня "Луджу"
Здравей, г-н Гу. - Здравейте, г-це Бейхуа.
Яла ли сте? - Не.
Искате ли нещо?
Знаеш, че момичетата гладуват.
Достатъчно слаба сте. - Бон апети.
Аз съм на работа. - Няма ли да ядете?
Върна се. - Вчера заснех почти всичко.
Днес ще направя още малко снимки. - Добре. Давай.
Благодаря.
Чесън.
Благодаря. - С него е по-вкусно.
Напоследък само 50-60-годишните ядат тези гозби.
Носи им носталгия.
Младите... Нямам предвид теб.
Те не харесват храната ми.
Те губят.
Да вземем за пример тази млада дама. Страхотна е.
Вчера цял ден снима.
Днес се върна.
За съжаление,
моята храна не й харесва.
Както и да е.
Да ти е сладко. - Благодаря.
Може ли да добавиш кориандър? - Да.
Нарежи тофуто. - Добре.
От Бейхуа: "Това е третата ни колаборация.
Почерпи ме едно питие".
Днес се излъчва "Изпепеляване" на Лий Чан Дун.
Покажи си краката.
Защо?
Дай да ги видя.
Типичен пекинец. - Да.
Носиш един и същи чифт обувки три дни поред.
Удобни старчески обувки за мързеливци като мен.
Не ги крий. Покажи ми ги.
Дай да ги видя. Стой така.
Г-це Бейхуа...
Как е истинското ви име?
Сближаваме се след едно питие ли?
Извинявам се.
Няма проблем.
Имай предвид, че името ми е трудно.
Оуян Уънхуей.
Голяма сестра...
Моля? Да не се напи?
Не.
Само...
Името ти звучи като на голяма сестра.
Така ли?
Г-н Гу, да не се разстрои от писането на критики за храна?
Звучало като за голяма сестра.
Що за глупост?
Как искаш да те наричам?
Може да ме наричаш Оуян.
Уънхуей също може, може и Бейхуа.
Ако държиш на "голяма сестра", ще го преживея.
Какво мислиш за мен?
Спираш с учтивото обръщение.
Това е напредък.
Нямах това предвид. - А какво?
Искам да знам в очите на млада дама като теб
как изглеждам.
Като мъж на средна възраст.
Женен или разведен.
Нямах това предвид.
"Нямах това предвид."
Трябва ти по-добра свалка.
Съжалявам.
Странен си.
Но това не е нещо лошо.
Как така?
Не си противен.
Какво?
Нормално е за мъж на средна възраст.
Не съм странен, нали?
Не е ли странно да ме наричаш "голяма сестра"?
Чувала ли си за Оуян Хай?
Разбира се.
Той беше моят герой, като бях ученик.
Имаш ли връзка с него?
Да не мислиш, че всички хора с една и съща фамилия са роднини?
Оуян.
Това е най-често срещаната фамилия.
През 2008 г. е имало 880 000 души с тази фамилия.
Сигурно са се размножили оттогава.
Размножили ли?
Не си ли малко вулгарна?
Откровеността не е вулгарност.
Има загадка свързана с фамилиите.
Джугъ Лян.
Съма Циен.
Шангуан Юенджу.
Симън Цин, донжуана. - Много забавно.
Откъде си?
Така ли сваляш жени?
Поредната малка крачка напред.
Нямам това предвид. Интересно ми е.
Прякорът ми Бейхуа трябва да ти подсказва.
Не мога да отгатна.
Бейхуа - цветето на севера.
Аз съм "Цветето на Бейдайхе".
Бейдайхе...
Може да отидем там някой път.
Искаш да гледаме морето заедно ли?
Нямах това предвид.
Първо спря с учтивата форма.
После ме попита какво мисля за теб.
Сега ме разпитваш за града ми и предлагаш да го посетим заедно.
Добре ли си?
Какво?!
Защо не използваш телефона си?
Ще го спрат.
Ти си голяма загадка.
Ало. Кой е?
Ало...
Гу е на телефона.
Кой е?
Недей...
Грешният номер ли набра?
Аз съм Гу Юнлай. Мен ли търсиш?
Сигурно си набрал грешен номер.
Ще затварям.
Не успя ли да се свържеш?
Ало? - Зетко...
Късно е. Още ли си буден? - Отвори вратата.
Къде си? - Пред вас.
По никое време... - Отвори ми.
Пил ли си?
Само да погледна и си тръгвам. - Не може ли да е утре?
Само да погледна.
Ако събудиш Усмивка, сестра ти ще побеснее.
Махни се. - Сестро, спиш много леко.
Пиян си. Разкарай се.
Доволен ли си?
Махай се.
Хайде.
Изпрати ми бележка, но не каза нищо повече.
Дълга история.
Разкажи ми как се запозна с Гу Юнлай.
Случи се преди повече от 20 години. - Не е възможно.
Аз бях на пет, сестра ми на 13. Мама изгони Гу Юнлай.
Сестра ми знае ли за това?
Никога не бих й казал.
Ако разбере, ще ме убие.
Разказвай.
Малко след като се ожених за сестра ти,
Гу Юнлай дойде и поиска да поговорим.
Каза ми, че сестра ти е инат като майка си.
Посъветва ме да търпя.
Попитах къде живее и каза, че е в Бейдайхе.
Той идваше в Пекин два пъти годишно.
Той се свърза с мен, за да го потърся при нужда.
Не разбирам защо се е обърнал към теб?
Отстрани се вижда по-ясно.
Предател.
Ти си му казал, че мама умря, нали?
Какво друго си му казал?
Не много.
Казах му за сватбата, за раждането на Усмивка.
Това е.
Той идваше два пъти годишно в Пекин.
На твоя рожден ден и на този на сестра ти.
Поглеждаше ви и си тръгваше.
Винаги идваше с колело. Разстоянието е около 300 км.
Защо?
Не използваше градски транспорт.
Той ли ти каза да ми дадеш номера му?
Не.
Реших, че е време да ти кажа.
След като мама умря, той дойде отново.
С колело. - Да.
Предложих да го закарам, но ми отказа.
Искаше да кара бавно и да спи в хостели по пътя.
Отнемаше му три-четири дни.
Искаше да те убедя
да намалиш пиенето.
Или да те накарам да спреш да пиеш.
Едно, две, три, четири.
Пет, шест, седем, осем.
Едно, две, три, четири.
Пет, шест, седем, осем.
Едно, две, три, четири...
Сънувах те.
Танцуваше с някаква жена.
Движенията ти бяха пленителни.
Добро утро, братко Гу. - Добро утро.
Ревю ли ти предстои?
Не.
Цял месец не съм имал работа,
но трябва да съм във форма.
Извинявай. - Прощавай. Нямам очи на гърба си.
Извинявам се. Вината е моя.
Не изглеждаш добре.
Така ли?
Направи като мен и ходи назад.
Това ще ти приповдигне духа.
Благодаря.
Топло кафе.
Много хубави снимки.
Виж кой ги е направил.
Влизал ли си? - Къде?
Там. - Да. Израснах в този квартал.
Кога дойде тук за пръв път? - Не помня. Бях малък.
Сигурно татко ме е носел на ръце.
Сега той на колко е? - Вече ритна камбаната.
Говориш много неуважително за баща си.
Подай си крака.
Защо? - Направи го.
Копираш ли ме?
Така танцуваше снощи в съня ми.
Знаеш ли, че това е кула без сянка?
Как така? - Кулата е висока,
но не хвърля сянка в нито един момент от деня.
Няма начин.
Трябва да има сянка.
На теория, да, но е далеч и не се вижда.
Колко е далеч? - Много.
Някъде в Тибетското плато.
Шегуваш се.
КУЛА БЕЗ СЯНКА
Къде отиваме?
Ще видиш.
Ела.
Страх ли те е?
Имате ли резервация?
Не, но може ли първо да видим стаята?
Добре. Каква стая искате?
В интернет видях, че имате тавански стаи с прозорци.
Може ли да видим такава? - Таванското помещение ли?
Да.
Свободна е. - Добре. Да я видим.
Ти не искаш ли да я видиш?
Върви. Ако ти харесва, и мен ще ме устройва.
Добре.
Извинявам се, но съм с навехнат глезен.
Можете ли да се качите сама?
Да.
Да? - Това е мое.
Извинявам се.
Харесваш философия ли?
Това проблем ли е? - Нямах това предвид.
Заглавието е подвеждащо.
Откъде си?
От малък град съм. - Къде се намира?
Чувал ли си за Ибин? - Домът на лютите нудли.
Повечето хора го асоциират с ликьора У Лян Йе.
Как беше стаята?
Изникна ни работа. Ще се върнем друг ден.
Добре се разбирахте. - Какво имаш предвид?
С онова момиче.
Беше красива, нали?
Винаги ли е изглеждал така? - Как?
Странно е.
Кое е странно?
Изглежда твърде добре.
Пребоядисаха всичко преди няколко години.
Пребоядисано значи.
А отвътре как е?
Разгледай моя дом някой път.
Само ми е любопитно. Защо да ходя у вас?
Не искаш ли да видиш как е? - Как изглежда?
Всичко е бяло.
Бели стени, бели плочки.
Изглежда като... - Като какво?
Като какво?
Тази изглежда непокътната. - Рано или късно...
Това ли е храм "Гуандзи"? - Да.
Къде отиваш?
Коя молитва е за "Гуандзи"?
Тази за брак. - Молил ли си се тук?
Не.
Това обяснява развода ти.
Откъде знаеш, че съм разведен?
Само предполагам.
Върнахте се.
Искате ли таванското помещение?
Да. - Лични карти, моля.
Лична карта.
Благодаря.
Настанете ме. Той да се качи пръв.
Може ли ключ?
Качвай се.
Ало?
Какво става, татко?
Кръстът на мама пак ли е в теб?
Да, на работа съм.
Госпожице, личната ви карта.
Не мога да говоря сега. Дочуване.
Вторият ключ за стаята.
Гаджето ми е твърде старо, нали?
Много е очевидно, нали?
Изтеглих късата клечка.
Влюбен си в себе си.
Моля?
Гледаш се в огледалото.
Това не е ли нарцистично?
Тогава ще гледам теб. - Не, гледай си огледалото.
Виждам и твоя образ в него.
Искам да те целуна.
Може ли?
Какво правиш? - Не надничай.
И без език.
Аз целувам теб, а не ти мен.
Запомни го.
Много мило. - Какво?
Дъвчеш дъвка.
Там ли ще седиш цял ден?
Не искам да го правя.
Може ли да седна?
Какво не искаш да правиш?
Не се прави, че не си ме разбрал.
Какво направих?
Искам само да си лежа и да не правя нищо.
Напомняш ми на един човек.
На кого?
Няма да ти кажа.
Всичко е бяло...
Бели стени, бели плочки.
На какво каза, че прилича домът ти?
На болница.
Извинявай, зетко. Спиш ли?
Извинявай , зетко. Спиш ли?
Виж кое време е. Какво ти става?
Неравност след 700 м.
Не знам какво ми има,
но не мога да заспя.
Идвам до Бейдайхе.
Ало? Гу е на телефона.
Кой се обажда?
Грешен номер ли си набрал?
Аз съм Гу Юнлай.
Мен ли търсиш?
Извинявай.
Ще излизам.
Ще се върна по обед.
Не използвам мобилни телефони.
Ако е нещо важно, обади се пак следобед.
Извинявай,
но ще затворя.
Да отидем ли да го видим?
Не, рано е, а и още вали.
Ти рядко ходиш при него, а аз все съм заета.
Може да дойдете на гости друг път, г-н Хо...
Време е.
Г-жо Хуа, вие сте жена за подражание.
Много сте мила с г-н Хуа,
а той се държи с вас...
Последно гледано...
Мразя татко.
Закъсня и предния път. Какво стана?
Баща ти много те обича.
Тогава защо не е тук?
Какво има?
Имам ум.
Не ме е страх от дъжда.
Умните хора не се страхуват от дъжда.
Нека вали цял ден, аз съм умен.
Усмивка.
Чао.
Усмивка. Извинявай, че татко закъсня.
Зетко, дълго ли чакаше?
Дъщеря ти не те обича. - Не е вярно.
Разстроен ли си? - Чичо ти ще кара.
Ние ще седнем отзад.
Татко. - Свали раницата.
Ще те изпитам да проверя дали знаеш нещо.
Имам ум, не ме е страх от дъжда.
Познай. - Какво следва?
Нека вали цял ден. - Нека вали цял ден.
Аз съм умен. - Аз съм умен.
Ще победя.
Колко е 7+8? - Пет...
15.
Откъде знаеше, че ще победиш? - Не толкова бързо.
Какво има?
Извинявай, в бързината забравих да заредя колата.
Добре, но следващия път ме предупреди.
И спри да ми звъниш посред нощ.
Ще се постарая.
Къде беше?
Защо подари хвърчило на Усмивка за рождения й ден?
Подарих й това, което искаше.
Татко. Ще вечеряш ли у нас?
У вас ли?
Да.
Домът на леля е и мой, нали? - Разбира се.
Браво на момичето.
Зает съм. Не мога да дойда днес.
А през уикенда? - Несъмнено.
Искам да си играем с хвърчилото. - Както кажеш.
5+8?
Три...
Дзядзя, наглеждаш магазина ли?
Да, баба излезе да свърши нещо.
Наистина ли искаш да платиш? - Да.
Не искам пари от сладури като теб.
Хубавата гледка не храни. - Сигурен ли си?
Може ли да се снимаме заедно? - Защо не?
Приличаш на един от идолите ми.
На кого?
Руичи Сакамото.
Братко Гу...
Много ми е трудно да си плащам сметките тук.
Навсякъде е трудно.
Съжалявам, братко Гу...
Още ти дължа пари за предния наем.
Няма нищо.
Плати ми, когато имаш пари.
Братко Гу...
Ти си много добър човек.
Какво е това?
Микрофон.
Пея песни на него.
Ставай.
Стани.
Псувай на родния си диалект.
Давай.
Братко Гу...
Не знам как. - Направи го и ще се научиш.
Уан Сяочуан!
Ти си голям нещастник!
Безполезно лайно!
Ти си...
Сяочуан.
Не псувам теб.
Проблемът не е в теб.
Искам само да постъпиш правилно.
Заплащането за ангажимента
закъснява с три месеца.
Купих ти олио за готвене.
Не можеш да живееш на готови нудли.
Братко Гу...
Може ли една прегръдка?
Какво стана с бандата ни? Всички ли умряха?
Последно се събрахме преди години.
Всеки път сме по-малко на брой.
Времето ни отмина.
Това е потискащата истина.
Ще бъда искрен.
Възхищавам се на Гу.
Добре ли си? Как може да ми се възхищаваш?
Виж се.
Ти си като телевизионна звезда.
Не правиш нищо по цял ден. Никога не бързаш.
Обличаш се стилно, дори спрямо мен.
Погледни ни нас.
Кой не е разведен?
Той е изключение. Още е женен.
И по тези две причини ти се възхищавам.
Ти си имотен магнат, а плачеш.
Защо плачеш?
И богатите имат право да плачат, нали?
Плачи си.
Хората имат право да плачат.
Братко...
Развеждал съм се четири пъти.
Предците ми са полудели.
Аз съм професионалист в разводите.
Много изтъркано.
Не се закачайте.
Всички сте разведени.
Но старата мома дори не се е омъжвала.
Спокойно. Ще ти намеря добър мъж.
Тя беше цветето на бандата.
Зарежи.
Вече съм сбръчкана старица.
Хайде...
Да пием за ергенството.
За ергенството.
Какво правиш?
Честно казано... И аз съм разведен.
Кога се разведе? - Преди две години.
Куче, което лае, не хапе.
Ти никога не лаеш.
Виждал ли си мъж да хапе куче?
Ще ти покажа какво означава.
Къде отиваш? - Да говоря с брат ти.
Не заеквай, докато лаеш.
Стегни се. Не е трудно.
Дундзъ.
Сестра ти добре ли е?
Ето я.
Попитай я лично.
Как бих могъл?
Не е ли странно? Страхотна е, но още е необвързана.
Можеш ли да повярваш?
Ти си разведен нали? Може да си паснете.
Ти си много сладкодумен.
Кога се научи да говориш така?
Гу!
Виж кой дойде.
Старият Му.
Син се обажда на баща си.
Синове мои, всички ли сте там?
Цяла група загубеняци.
И цветето е тук.
Кога ще се върнеш в Пекин?
Какво толкова ти харесва в Париж?
Стар съм. Защо да се връщам?
Не си се прибирал от 30 години.
Мечтаеше си как ще си дойдеш.
Последния път като вечеряхме в Париж
не спираше да говори за Пекин по време на детските му години.
Му, ако не се върнеш скоро,
няма да разпознаеш Пекин,
а и той ще те забрави. - Точно така.
Добре. Покажете ми какво пиете.
Задръж.
Виж. Най-доброто.
Еха, Ъргуотоу! - Видя ли?
Всички сте забравили корените си! - Да, точно ти ли ни съдиш?
Още ли пишеш стихотворения?
Не.
Му, ще ти изпея песен.
Започва се.
Той е луд.
Зимата настъпи
със сняг и лед.
Но чувствата ми не се мен ят
като сезоните.
С времето ще сменим дрехите,
но багажът ми остава същия.
14 години се сбогуваме. Усмихваме се на старостта.
Друг език, цвят на кожата и голяма дистанция.
Всички ще те чакаме, независимо колко си далеч.
Разстоянието не може да раздели близки приятели.
Забрави всички резерви. Чувствай се като у дома си.
Колко спомени връща музиката?
Безброй думи се сливат с безброй места.
При загуби и победи, приятелството остава.
Пекин те приветства,
прегръща те отново.
Хилядолетното сияние никога не угасва.
Пекин те приветства,
нека помечтаем заедно.
Дълго време бяхме разделени и най-сетне се събрахме.
След зимата настъпва пролет,
слънцето разтопява дистанцията.
Братята ти са при теб да пиете топъл чай и вино.
Пекин те приветства,
прегръща те отново.
Този град се развива и е жизнен.
Това дъщеря ти ли е?
Много е сладка.
Кажи: "Благодаря". - Благодаря.
Моля. На колко си?
На четири. - Еха, на четири!
Много си красива.
Благодари на красивата кака.
Благодаря. - Пак заповядай.
Може ли да те попитам нещо? - Давай.
Тя биологично дете ли ти е?
Какво искаш?!
Нищо. Любопитно ми е.
Да не си луда?! Как така ти е любопитно?!
Ние сме семейство!
Как може да ме питаш дали е мое? - Спрете!
Да слизаме. - Какво правиш?
Защо ние слизаме? Нека тя да слезе!
Да вървим, мила. - Какво ти става?
Тази е побъркана.
Пет, шест, седем, осем.
Едно, две, три, четири.
Пет, шест, седем, осем.
Едно, две, три, четири.
Пет, шест, седем, осем.
Тук има гнездо на птици.
От години е там.
Появи се най-сетне. - Отдавна не сме се виждали.
Какво? Преди малко бях тук.
Учителю, може ли да те попитам нещо?
Слушам те.
Защо се разведе?
Ще ти донеса кафе. - Добре.
От уважение.
Уважение ли?
И двамата бяхме твърде учтиви,
за да го направим.
Тогава...
Време е за развод.
Романтиката се изгуби от прекалената учтивост.
Вярно е.
Кое?
Снощи те сънувах. Изглеждаше точно така.
Защо още ме сънуваш?
Ти не ме ли сънуваш? - Не.
Явно съм много жалка.
Ако прекарам много време с някого,
след това го сънувам.
Благодаря. - За какво?
Че ме сънуваш.
Много си учтив.
Какво мислиш за Нан Дзи?
Какво ти е мнението за нея?
Нан Дзи...
Името й е странно.
Това й е прякорът. - Как е истинското й име?
Попитай я.
Как се запознахте?
Първото ми гадже живееше в Париж.
Бяха съквартиранти.
Може да са имали и други отношения.
Имаш развинтено въображение.
Чудесни баща и дъщеря. - Какво?
Откога сме баща и дъщеря?
Изглеждаш като неин баща.
А ти можеш да си ми майка.
Очевидно се разбираме добре.
Защо си отвори студиото тук?
Близо е до Бялата дегоба.
Харесва ли ти?
Предците ми са участвали в построяването на храма.
По време на династия Юен ли?
Сериозно ли говориш?
Измислих си го.
Къде беше вчера? Не ми отговори на съобщенията.
Отидох до Бейдайхе.
Нали искаше да отидем заедно?
Следващия път.
Искаше аз да те заведа.
Не, че се оплаквам. - Добре.
Трябва да тръгвам. Чао.
Къде отиваш?
Здравей, чичо.
Върна се, госпожице. - Да.
Дом за деца "Чаоян"
Кого търсите?
Аз съм с госпожицата.
Заедно ли сте? Какъв сте й?
Аз съм й баща. - Баща ли?
Имате късмет с такава дъщеря.
Как така? - Тя е най-старият ни доброволец.
Идва тук от години.
Може ли да вляза, или трябва да изчакам отвън?
Заповядайте.
Благодаря.
Духовете на близките носят надежда
Листата от дърветата оставят клоните оголени.
Преди да видим свежа трева и пролетна светлина.
Сега е студено и есента е тук.
Бурни ветрове, пороен дъжд.
Пейзажът е различен.
Всичко е различно.
Спомняме си с тъга за миналото.
Хайде да я изпеем отначало.
Готови? Започваме.
Върбата се люлее с есенния полъх.
Листата от дърветата
оставят клоните оголени.
Преди да видим свежа трева и пролетна светлина.
Сега е студено
и есента е тук.
Бурни ветрове,
пороен дъжд.
Пейзажът е различен.
Всичко е различно.
Спомняме си с тъга за миналото.
Много ме изненада.
Какво?
"Не е трудно да направиш добро дело.
Трудно е да го правиш до живот."
Мао Дзъдун го е казал.
Харесвам децата, не казвам, че ще го правя до живот.
Не е лесно.
Ти си бил в Бейдайхе.
Това не е ли родният ти град?
Не съм ходила там отдавна. - Откога?
Откакто бях на пет не съм се връщала.
Мислех, че семейството ти живее там.
Когато бях на пет, се преместихме в Гуандун.
Странното е, че когато ме попитат откъде съм,
винаги казвам, че съм от Бейдайхе.
Не долавям кантонски акцент.
Не само хората в Пекин говорят мандарин.
Южняците също го говорят.
Хората от Пекин говорят ли кантонски,
ако мога да попитам?
Странно е да ми говориш на кантонски.
Притесних ли те?
Автобусът спира тук.
Моля, качете се на другия отзад.
Не ти ли е неудобно?
Няма проблем.
Ела към мен. - Какво?
Прегърни ме.
Проклет перверзник!
Махни си ръцете от мен!
Откачалник!
Спрете автобуса! Не отваряйте вратата!
Знаеш ли баща ми какъв беше?
Защо го споменаваш така внезапно?
Какъв беше?
Като онзи, когото видя.
Като кого?
Насилникът в автобуса.
Когато бях на пет, онзи октомври
баща ми насили жена в автобуса.
Ужас. - Сексуално насилие. Срамота.
Мама каза, че това е по-ужасно и от убийство.
Изгони го от вкъщи.
Не му позволяваха да ни доближава.
Може ли да е станало недоразумение?
Татко отричаше, но жената беше убедена, че е бил той.
Пратиха го за една година в трудов лагер.
Оттогава не сме го чували.
Твоят баща какъв беше? - Това какво общо има?
Любопитно ми е.
Честен низш чиновник. Вече е пенсионер.
Мама го командва непрестанно.
Звучи добре.
Не ме снимай.
Опитваш се да ми откраднеш работата.
Крадец.
Дай да видя.
Приличам на хулиган. - Много точно, нали?
Предполагам.
Няма нужда да плащаш.
Не плащай. Още изплащаш кредит.
Вземи.
Добре. Ще ти го пиша на сметката.
Мислех, че не пушиш.
За един приятел са.
Трябва да тръгвам.
Вземи си смартфон.
Вече никой не плаща в брой.
Ще си помисля. - Добре.
Здравей, чичо.
Ти беше... - Аз съм Дзиндзъ.
Дзиндзъ... - Дълго време бяхме съседи.
Аз съм дъщерята на Ли.
Да, дъщерята на Ли.
Баща ти как е?
Добре, но напоследък забравя много неща.
Понякога забравя и дъщеря си.
Такива са старите хора.
Кой е този? - Моят съпруг.
Здравей, чичо.
Прилича на баща ти. - Търсех си мъж като него.
Показвам му къде израснах.
Ще влезете ли?
Исках само да те видя. Имаме и други ангажименти.
Добре.
Много тъжно. - Какво?
Той няма деца. Цял живот е бил сам.
Това толкова ли е лошо?
Какво ти става?
Какво си мислиш?
Това е Пекин в 4,08 ч.
Остри и дълги звуци
на свирката на влак.
Високата сграда на гарата в Пекин
се разтриса без предупреждение.
Притеснена,
поглеждам през прозореца
и не знам какво става.
Сърцето ми се къса.
Сигурно иглата за шиене на мама
се забожда в сърцето ми.
В този момент
сърцето ми се превръща в хвърчило.
Вързано за ръцете й,
връвта се стяга
и едва не се къса.
Трябва да си подам главата от прозореца на купето.
Само сега...
В този момент
започвам да разбирам какво се случва.
Вълна от викове
ще отнесе гарата.
Пекин още е под краката ми,
но бавно започва да се отдалечава.
Отново махам на Пекин.
Искам да го хвана за яката
и да изкрещя:
"Винаги ме помни, роден Пекин!".
Най-сетне хванах нещо.
Независимо чия ръка е,
никога няма да я пусна.
Това е моят Пекин.
Моят Пекин за последно.
Уънхуей, как са акциите ти?
Да не засягаме темата.
Акциите падат, кръвното ми се покачва.
Предупредих те, но ти инвестира.
Лесно ти е да го кажеш сега.
Брат ти намери ли си гадже?
На кого му дреме?
Сигурно му е било твърде скучно.
Няма ли клюки?
Нищо ли няма да ми кажеш?
Млъкни и се фокусирай върху готвенето.
Не ти дреме за нас.
За никого не ми дреме, освен за Усмивка.
Усмивка, кога сме го отбелязали?
Миналия септември.
Да видим колко си висока сега.
Много си пораснала.
Не ми казвай.
Изправи се.
Да видим колко си висока сега.
Един, два, три...
Два. - Само два сантиметра.
Два, три сантиметра. - Да кажем, че са три.
Татко, някой ден ще съм по-висока от теб.
Да видим.
По-малко от метър си. Виж ме.
Стигам до 120 см. - Ти си 120 см.
Усмивка е много по-висока от татко.
Татко...
Мама колко е висока.
Тя е 165 см.
Колко по-висока е от мен?
Около 40 см повече.
40 см...
Да ти прочета ли друго стихотворение?
Ти си 40 см по-висок, затова прочети страница 140.
Интересен метод за избиране.
30... - Да видим кое е на страница 140.
"Букет".
Между мен и света
ти си залив, ти си платно.
Точният край на въжето.
Усмивка. - Да?
Елате с татко да ядете.
Идвам. - Идвам.
Използвай високия стол. - Вече не съм малко дете.
Усмивка може да седи където си поиска.
Идвам.
Няма да четем по време на ядене.
Как се е научила да говори като теб? - Все ме обвиняваш.
Татко, разбрах, че си бил поет.
Да, татко ти пише поеми.
Ще цитирам една.
Тъмните нощи ми дават чифт тъмни очи,
но аз ги използвам, за да търся светлината.
Гу Чън го е написал.
Не можеш да заблудиш Усмивка.
Никой не помни поемите на баща ти.
Татко...
Отдавна не си вечерял с нас.
Така ли?
Да. Татко много ли е зает?
Да, много. Той е най-заетият човек в света.
Колегите ми харесват отзивите ти в социалните мрежи.
Изпробват ресторантите, за които пишеш.
Ядеш ли в тях? Много са прехвалени.
Татко е голямата работа, лайно!
Усмивка, не говори така!
От теб го е чула. Не го отричай.
Кое беше онова момиче?
Кое момиче?
Жената, с която беше на ул. "Усъ"?
Не съм те виждала по-щастлив.
Снимахте се един друг. - Работим заедно.
Тя прави снимки за оценките ми.
Снимките изглеждат чудесно.
Татко си има гадже.
Дори говори с хънански акцент като теб.
Точно така. - Точно така.
Веднъж той дойде до Пекин и потърси полицая по случая.
Защо? - Искаше да изясни ситуацията.
Каза, че полицаят бил мил мъж.
Не го ли изпратиха една година в трудов лагер?
Баща ти отрече обвиненията.
По онова време това беше сериозно престъпление.
Полицаят се смили над баща ти.
Той не е ли бил пиян? - Да.
Затова беше трудно да го отрече.
Беше "насилие в нетрезво състояние".
Виждали ли ли са се лице в лице?
Полицаят каза, че жената се е опитала да го намери.
Тя не била сигурна,
че баща ти е бил нападателят.
Когато направили възстановка, тя не знаела какво става
и обвинила баща ти без колебание.
После се почувствала виновна
и се опитвала да се свърже с баща ти.
И?
Не успели да го намерят. Обадили се на майка ти.
Тя им е крещяла.
"Разведохме се отдавна! Не ми звънете!"
Татко така и не се е виждал с онази жена ли?
Докато баща ти потърси полицая, жената вече беше починала.
С това случаят приключи.
Аз се срещнах с полицая. - И?
Той имаше деменция.
Защо не си ми го казвал досега?
Скоро разбрах всичко.
Не мога да говоря празни приказки.
Нося отговорност пред семейството ти.
Вече знаеш всичко. Не ме разпитвай повече.
Сестра ми
ни е видяла на улица "Усъ".
Е, и?
С нея имате еднакви имена.
Уънхуей? - Да.
Това обяснява всичко.
Била си на пет, когато си напуснала Бейдайхе.
Колко време е минало?
20 години.
Сигурно не помниш дома си. - Помня го.
Ясно го помня.
Как изглеждаше?
Не беше като твоя дом.
Какво? - Не беше като болница.
Виждаш ли го? - Кое?
Мъжът, който пуска хвърчило. - Какво за него?
Това е баща ми.
Да отидем да го поздравим. - Недей.
Аз отивам.
Ако отидеш, си тръгвам. - Добре. Върви си.
Здравей.
Звучиш като пекинец. - А ти каква си?
Родена съм тук, но като дете се изнесох в Гуандун.
Тук ли си родена?
Гуандун е далеч. Не съм бил там.
Ще ти преча ли?
Ти фотограф ли си?
Може да се каже.
Кажи ми, ако ти преча.
Мога да пусна хвърчилото си навсякъде.
Много си мил.
Не бъди твърде мила с мен. - Няма.
Кога пусна хвърчило за пръв път?
Вече бях на 30, след като се роди синът ми.
Чудех се как да си играя с него и избрах хвърчилата.
Защо?
Тогава живеехме до площад Тиенанмън.
Вечер се виждаха всякакви хвърчила в небето.
Чрез хвърчилото можеш да усетиш вятъра.
Забавно е.
А на сина ти харесваше ли му да си играе с хвърчило?
Не знам.
Може би не е бил голям фен,
но аз се пристрастих.
Личи си.
До корабостроителницата имаше сиропиталище.
Знам, но отдавна го преместиха.
Чух, че са го съборили.
Изпратиха ме там, малко след раждането ми.
Когато станах на пет, ме осинови семейство от Гуандун.
Може ли да попитам какво работиш?
Боравя със сметалото.
Счетоводител съм.
Бъди откровен. Няма смисъл да го отричаш.
Наистина не съм я докоснал.
Можел си да се признаеш за виновен, нали?
Да,
но не исках да признавам нещо, което не съм извършил.
Не си ли бил пиян?
Бях пиян, но не съм такъв човек.
Бързо ли се напиваш?
Донякъде.
Бил си пиян.
Помниш ли какво се е случило?
Не съвсем ясно.
Бях замаян. Не помня.
Ето.
Никой не те е принудил да лъжеш.
Само трябва да се разровиш в душата си.
Можеш ли да се закълнеш, че никога не си изпитвал такъв импулс?
От цялото си сърце
мога да заявя,
че мислите ми винаги са почтени.
Виж. Колкото по-надълбоко се вгледаш в душата си,
толкова повече ще се променяш.
Върни се. Продължи с признанието!
Колко е часът?
Благодаря, че дойде да ме видиш.
Как се чувстваш спрямо мама?
Благодарен съм й.
Ако не ме беше изхвърлила,
вие със сестра ти
нямаше да живеете по този начин в момента.
Не мислиш ли, че беше несправедливо?
Несправедливо.
Но също така и справедливо.
Не е добре да се пие.
И ти трябва да пиеш по-малко.
Татко, харесваш ли бални танци?
Да, да ги гледам, но не и да танцувам.
Ще станеш ли?
Татко.
Вените ти приличат на червеи.
Като дете ми казваше същото нещо.
Татко.
Усмивка ми напомня за теб. - Какво?
Добра е по математика.
Татко, защо нямаш мобилен?
Стационарният ми стига.
Нямам нужда от мобилен.
Харесваш ли Шангуан Юнджу?
Да.
Защо реши да живееш тук?
Когато се научи да ходиш,
те доведох тук.
Нищо чудно.
Нищо.
Още не можеше да казваш цели изречения,
но когато видя морето,
каза ясно и решително: "Това е моят дом".
Много ме учуди.
По тази причина ли?
Здравей.
Какво те накара да ми звъннеш така внезапно?
Наблизо ли си?
Добре. Сега ще изляза.
Рядко идваш тук.
Какво има? Да говорим вътре.
Не искам хората да ни обсъждат.
Прекалено се тревожиш.
В училище не си ли бил приятел със стария Му?
Защо? - Каза ли ти, че сме имали връзка?
Не помня подробностите.
Той много я криеше.
Беше точно преди да замине за Париж.
Щяхте да сте чудесна двойка.
Защо не го последва?
Да го следвам ли?
Той беше страхливец. Нямам високо мнение за него.
Да говоря ли с него от твое име? - Какво да му кажа?
Дойдох да ти кажа, че тази сутрин се е самоубил.
Как се прибра?
С влака.
Разстроена ли си? - Не.
Защо си облечен така?
Една съученичка се отби.
Видяхме се и след това дойдох тук.
За да освободиш духа си ли?
Лу Сюн е живял тук в тази сграда.
Коя негова творба те е впечатлила най-много?
В задния ми двор
има две дървета.
Едното е хинап
и другото е хинап.
"Есенна вечер" от Лу Сюн.
Надявам се да намеря таланти от Китай
Татко, не ме пришпорвай. Искам часовника.
Татко, много добър ход, нали?
Приятели.
Това момиче си го бива.
Води баща си да гледат шах.
Ако жените ни бяха тук, щяха да ни смъмрят.
Щеше да те удари с чехлите. - Несъмнено.
Не съм й баща.
Какви ги говориш, татко?
Приятел, прекаляваш. Дъщеря ти очевидно иска да гледа.
Ако не искаш, няма проблем, но недей да се отричаш от нея.
Тя е страхотно дете.
Какъв мъж си ти? Не понасям хора като него.
Никога не си ме искал. Сега поне ме приеми.
Как можеш да се отричаш от мен? - Какъв е този човек?
Лош човек. Разгадах го, още щом го видях.
Прав ли съм?
Изглежда си като лош човек.
Стига. Понякога и ние се чувстваме така.
Знам. - Госпожице, върви с баща си.
Да вървим, щом не ти се гледа.
Приятели, какво мислите?
Огледайте се добре.
Дръжте се добре с жените и децата си.
Играй шах. - Хайде.
Домашна храна
Сърдиш ли ми се? - Не.
Сърдит си.
Няма значение.
Ти си добра актриса.
Извинявай.
Зарежи.
Не съм свикнал да проявяваш уважение към мен.
Добре.
Да забравим за учтивостта.
Отидох до сградата, която спомена.
Изоставена е.
Застана ли пред дивото цвете?
Откъде знаеш?
Бейхуа - цветето на Бейдайхе.
На какво си?
Сигурно си ме гледала тайно.
Баща ти
също проявява уважение към околните.
За какво си говорихте? - Нищо особено.
Гледах го как си играе с хвърчило.
Но той е учтив
по друг начин спрямо теб.
Не прекалявай с пиенето.
Ако продължа да пия, ще се разплача.
Днес случи ли се нещо?
Да, нещо хубаво.
Първото ми гадже ми се обади,
когато бях на брега.
От Париж ли?
Да.
Бяхме гаджета от деца.
Той ми изневери преди няколко години
и ме заряза.
Заклех се, че повече няма да се виждам с него.
Но после той ми се обади.
Плачеше.
Каза, че гаджето му е избягала с друг.
Не се впечатлявай.
Искаше да се върне при мен.
Няма как да не се впечатля.
Никакво уважение.
Каза, че иска да се съберем. - Ти какво му отговори?
Постъпих глупаво и се съгласих.
Сега лети насам.
Утре каца в Пекин.
Обмисли го.
Може би не съм го споменавала,
но той е сирак.
Сирак ли?
Да.
Не знаеш какво е сирак, нали?
Къде са ни сенките?
Моля?
Виж.
Котката има сянка.
Лампата има сянка.
Къде са нашите?
Може би нашите сенки
са останали в Бейдайхе.
Може ли да те прегърна?
Усмивка. Мама ти липсва.
Защо не отидеш да я видиш?
Видях някои неща, които мама не искаше.
Защо не казваш какво има?
Искаш ли да знаеш какво видях?
Не. - Вярвам на баба.
Какво ти каза баба ти?
Баба ми каза винаги да се държа добре с татко.
Добър съвет ти е дала.
Татко, моето хвърчило по-високо ли лети от останалите?
Да.
Хвърчилото на Усмивка е най-високо.
Развий въжето, ще полети още по-високо.
Да, бавно развивай.
И двамата бъдете истински щастливи.
Братовчедке, обичаш да се подиграваш на хората.
Шегувах ли се?
Миналото на Шангуан Юнджу
А Оуян? Обади ли й се?
Тя е млада. Сигурно е заета.
Аз стара ли съм? - Извинявай. Нямах това предвид.
А какво имаше предвид?
Тя се отби тази сутрин.
Сама ли беше?
Не. Беше с приятеля си от Париж.
Бившият й.
Клюките се разнасят бързо.
Чух, че си живяла с бившия й.
Може ли да ти задам неучтив въпрос?
Може ли да ми зададеш учтив въпрос?
Спала ли си с него?
Бяхме на косъм.
Извинявай.
Предците ми наистина са помогнали за построяването на Бялата дегоба.
Не се шегувах.
Нан Дзи ти е прякорът, но как се казваш?
Съцин Гаова.
Явно си монголка.
Животът е пиеса,
която няма край.
Понякога е тъжна,
понякога е весела.
Но най-ценна е публиката.
Да, тя е най-ценна.
Те изплакват много сълзи
или се превиват от смях.
Те следват героите, които са ту тъжни, ту смешни.
Публиката забравя за себе си.
Те забравят себе си.
Ако искаш да сравниш
кой играе най-добре,
ти засенчваш актьора.
Всички в публиката ти се възхищават.
Ча-ча-ча.
Животът е пиеса,
която няма край.
Понякога е изпълнена с любов, понякога е изпълнена с омраза.
Всеки в публиката ти се възхищава.
Всички ти се възхищават.
Ако искаш да сравняваш
кой е играл най-добре,
ти засенчи актьора.
Всички в публиката ти се възхищават.
Ча-ча-ча.
Животът е пиеса...
Тук вони на ликьор.
Защо още спиш?
Сестро...
Защо си тук?
Имам новина за теб.
Какво има?
Майката на Усмивка е в болница.
Да, чух.
Потвърдиха, че има рак. - Рак ли?
В четвърта фаза е. Отиди на свиждане.
Снощи сънувах Гу Юнлай.
Поливаше ни дървото.
Преди инцидента го смятах за най-добрия баща на света.
Не си ли обмисляла да му простиш?
Ако не беше добър преди това, може би щях.
Не знам как да го осмисля.
Кара ме да се чувствам,
сякаш съм изгубила всяка надежда.
Не знам защо,
но имам чувството, че се превръщам в баща ни.
Твърде много размишляваш.
Трябва да си силен.
Сестро.
Искам да те прегърна.
Пекинска университетска болница
Г-н Гу?
Да.
Аз съм Джан Синмин.
Заповядайте.
Ти дойде. Снеговалежът е много обилен.
Видях чак като пътувах насам. Странно е предвид пролетта.
Как си?
Добре.
Това е Джан Синмин.
Запознахме се.
Може ли да излезеш?
Искам да говоря с бащата на Усмивка.
Добре.
Усмивка как е?
Добре е. Мога да я доведа следващия път.
В никакъв случай.
Радвам се, че е при сестра ти.
Да се преместим на по-светло място.
Мога и сама.
Цял ден лежа.
Седни.
Мога ли да ти помогна с нещо?
Отново си твърде мил.
Онзи ден четох критиките ти.
За храната.
Добре се справяш. - Нищо особено.
Още ли пишеш поеми? - Отдавна не съм писал.
Сега пиша само за храна.
Няма нищо лошо.
Жалко, че нямам апетит.
Гу Чън е роден тук, знаеш ли?
Да.
И ти си роден тук.
За съжаление, аз ще умра тук.
Не мисли за това.
Продължи с химиотерапията. Още има надежда.
Още ли живееш при майка си?
Да.
Бях много груба с теб.
Изгоних те.
Финансово как се справяш? - Не се оплаквам.
Живея в стаята на мама. Другите са дадени под наем.
Няма да умра от глад, спокойно.
Отново си твърде мил.
Прекалената учтивост
създава преграда между хората.
Дай си очилата.
Какво? - Дай ми ги.
Знаеш ли, че аз първа ти изневерих?
Знам.
Пука ли ти?
Минало е.
Вече няма значение.
На мен ми пука.
Когато бях бременна с Усмивка,
не обичах теб.
Когато тя се роди,
не можех да й дам нужната любов.
Аз съм лоша майка.
Благодаря, че дойде да я видиш. - Мой дълг е.
Разбрах, че преподаваш корейски.
Да.
Знаел си го по-добре от китайския. - И китайският ми не е зле.
Ще кажеш ли нещо на корейски? Поне една дума.
Защо? - Искам да чуя езика.
Какво означава? - Любов.
Ще тръгвам.
Стой.
Има дума на уйгурски,
която звучи по същия начин.
Какво означава?
Глупак.
Превод СЕВИНЧ ДЖАНОВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО