Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[jemná hudba]
[Anka] Pamatuji si na poslední zimu před válkou,
kdy jsem viděla rodiče se naposledy bezstarostně smát a bavit.
Pojedeš sama.
Společně s německou rodinou, se kterou se naši přátelili,
jsme všichni lyžovali na kopci, kterému se v kraji říkalo Klobouk.
Můj brácha Jíra a jeho nejlepší kamarád Jochen
se těšili, že budou spolu ve škole sedět v jedné lavici.
Ale pak se všechno změnilo.
Jíra a Jochen už spolu nesměli kamarádit ani lyžovat.
Všichni Němci, včetně Jochena a jeho rodiny, teď bydleli v Reichu,
zatímco my jsme zůstali za hranicí v protektorátu.
Počátkem února 1945 se fronta přiblížila i do našeho kraje,
ale nacisti si porážku nechtěli připustit.
Tak, tady.
[Eda] To jsou německý zběhové.
Pochytávají je všechny. Říkal mi to táta.
A co vlastně s nima bude?
Zastřelí je.
[školní zvonění]
[Anka] Ani zákaz rodičů nezabránil Jírovi,
aby neutíkal přes hranici za německým kamarádem Jochenem.
Mám za ním vyběhnout?
Ále, ať si dělá, co chce, bratříček.
[Anka] Na ten osudný den, který nám všem změnil život, nikdy nezapomenu.
- [voják německy] Pokračujte. - [kočí] Hyjé!
[voják německy] Hele, zajíc.
[dramatická hudba]
[výstřel]
Zajíčku, nechoď sem.
[temná hudba]
[výstřel]
[temná hudba]
[výstřel]
- [německy] Copak jsi slepý? - [něm.] Sakra!
[temná hudba]
[tichá rytmická hudba]
[německy] Ruce vzhůru!
[česky] Hrabe ti?
Na hranicích stříleli na zajíce.
Málem mě trefili.
Hlavně, že s tebou nemusím sedět v lavici, smraďochu.
Tak se podívej na ty naše kluky.
To jsou blázni, co?
Hyjé! Pojď Bubi, pojď.
[jemná hudba]
[Jíra] Uíí!
Bum!
[německy] Jíro, co blbneš?
[Jíra] Jau!
[jemná hudba]
[hluk katru]
[Erlebach] Povolali mě.
To máš vlastně štěstí, s tou nohou.
Až tě uvidí, vrátí tě zpátky.
Berou už i mrzáky.
Když odmítnu, popraví mě jako zběha.
O Jochena se neboj. Postaráme se.
Rozhodl jsem se, že ho pošlu k Helze.
Pokud se pamatuju, tak od vás utekla s esesákem.
Ale pořád je to máma.
Jak myslíš.
My jsme tady. Pořád.
[temná hudba]
[temná hudba, bolestné vzdechy]
[jemná rytmická hudba]
[výkřik Jíry]
- Jsi celej? - Jo, snad jo.
Ujela mi lyže.
Vidím ji. Támhle dole.
- Doprčic! - [německy] Potichu!
[temná hudba]
[Jíra] Co to je?
[německy] Horští myslivci! [česky] Hledají partyzány a zběhy.
Už jich pár chytili. Dneska ráno před školou je přivezli.
Mají dobrý lyže.
[temná hudba]
Dělej, jdeme hledat lyži. Nastup si na špačka.
[temná hudba]
[Jíra] Hele!
[temná hudba]
Asi nějaký raněný zvíře.
[temná hudba]
[leknutí]
Dělej, zdrhej!
[dramatická hudba, namáhavé dýchání]
Kdo to asi je?
Kdo to asi byl, ne?
[Jíra] Je mrtvej!
A co když není?
Jochene!
[tichá dramatická hudba]
[německy] Jste Němci?
[německy] Já... Já Čech.
[německy] Vy jste Němec?
[francouzsky] Ne. Ne, ne.
[tichá dramatická hudba]
Je to Němec. Teď nás oba zastřelí.
Jsem ti říkal, že sem nemáme chodit.
Na Němčoura je dost tmavej.
Vy jste Američan?
[anglicky] Ne, ne, ne.
Bude nejspíš z Afriky. Tam jsou takoví lidi.
[Jíra] Angličan?
[francouzsky] Ne. Jsem Francouz.
Co by tady dělal Francouz?
Nevím.
[jemná hudba]
[vzdech]
[smutný povzdech]
[dramatická hudba, hekání]
Takhle se nikam nedostaneme.
[Jochen] Počkej tady s ním.
- Kam jdeš? - Zajedu pro tátu.
[temná hudba]
[bolestný zvuk]
[dramatická hudba]
[dramatická hudba utichá]
[jemná hudba]
[křik dravce]
[jemná hudba]
- [Jochen německy] Pozdrav Pánbů. - [muž německy] Pozdrav Pánbů.
[jemná hudba]
[štěkot psa]
[německy] Co se děje? Jochene!
[tichá dramatická hudba, kašlání]
[tichá dramatická hudba]
[hekání, bolestné sykání]
Tady pomůže jen doktor.
[bolestné sykání, hekání]
[německy] Proč, tati?
[německy] To ti přeskočilo, scházet se s Jírou?
[německy] Co jsem ti říkal? Je Čech, ty jsi Němec!
Pane Erlebachu, za to Jochen nemůže.
[Jochen německy] Táto!
[dramatická hudba]
[temná hudba, vrzání povozu]
[stráž německy] Stát!
[Erlebach] Prr!
[tichá dramatická hudba]
[německy] Kluci lyžovali na kopci a narazil do stromu.
[tichá dramatická hudba]
- [německy] Jeďte. - [Erlebach] Hyjé!
[tichá dramatická hudba]
Jíro, promiň, jinak to nešlo.
Taky jste mě mohl varovat, že mi jednu fláknete.
To bych riskoval, že uhneš.
Já bych neuhnul, kdybych věděl proč.
[rachocení povozu]
[Erlebach] Hyjé!
[rachocení povozu]
[štěkot psa]
[štěkot]
[Erlebach] Prr!
[štěkot]
Jíro! Co se ti stalo?
Jíra bude v pořádku.
- Dobrý večer, pane Soukup. - [Soukup] Jak pro koho.
- [Jíra] Tati, není to tak, jak to vypadá. - To si ještě povíme.
Jíro, proboha! Kdo ti to udělal?
[Jíra] On.
Karl?
Kluci ho našli v lese.
[Soukupová] Kdo to je?
To je cikán?
[Jíra] Ne, to je pilot.
[Vašík] Německej?
[Jíra] Francouzskej.
[Erlebach] Jochene, vypřáhni.
Pojď do domu, Jíro.
[Erlebach] Pojď k mámě.
Vašíku, domů.
Vemte ho k Aničce do komory.
[bolestivé vzdechy, heky]
- [Erlebach] Pojď se mnou. - [Soukup] Jo.
- Ta je jeho, někam to schovej. - Jo.
[Soukup] Anka?
- Dojdi pro doktora Holubce. - Co mu mám říct?
[Soukupová] Co asi? Že tady máme francouzskýho pilota.
Boženko!
Upaluj!
[Soukup] Vašíku, nepleť se tady.
[temná hudba]
Kampak běžíš takhle sama?
Nastup. Svezu tě.
Ne, děkuji.
Nastup.
Mě se nemusíš bát.
[temná hudba]
Kam to bude?
K doktoru Holubcovi. Bydlí u kostela.
[temná hudba]
[hluk motoru]
[Gollwitz] U vás někdo stůně?
Bratr. Byl na lyžích, narazil do stromu a rozbil si nos.
[temná hudba]
[zvenku štěkot psa, hluk auta]
Děkuju.
[hluk auta]
- Děkujeme moc. - Za málo.
[temná hudba s napětím]
Ten Němec! Jde sem. A jde po mně.
Sedni si.
[německy] Dobrý večer.
[česky] Mé jméno je Gollwitz. Vedu zdejší jednotku myslivců.
[německy] Co tady děláte? Žijete přece v Říši.
[německy] Přivezl jsem Jíru.
[Gollwitz] Hm.
[temná hudba s napětím]
Pane Gollwitz, dejte si polívku.
Hm.
[temná hudba s napětím]
[česky] Však já vám, kluci, rozumím.
Taky jsem takhle dováděl, ve vašem věku.
Podívejte.
To je moje rodina. Před válkou jsme žili ve Varnsdorfu.
Tady.
Kurt a Leni.
[německy] Pěkné.
Scházet v Reichu se nesmíte. Tečka.
A z toho vyplývá co?
- Že je to zakázaný. - Jau!
A co je zakázaný, to se nedělá.
- Co se to? - Nedělá.
Boženko, to je pro případ, že by měl nesnesitelné bolesti.
Ale myslím, že bude stačit sníh. Ledovat a bude to dobrý. Jo?
Odvezu vás, doktore.
[Holubec německy] Děkuju.
[temná hudba]
Doktore, já potřebuju, abyste mě taky prohlídnul.
Mívám bolesti, tady.
Doktore, já vás potom odvezu.
Děkuju. Dobře.
Poštmistra Tománka znáte?
Kdybyste se se mnou chtěli vidět, tak tam bydlím.
[temná hudba]
[Holubec] Položíme ho, jo? Václave, chytněte tu nohu.
- [Holubec] Ještě. - [nářek Francouze]
- Ještě, pojďte. - [Francouz] Ach!
[Holubec] Dobrý. Ta noha,
to je hodně špatně.
Jak se jmenuje?
[anglicky] Jak se jmenujete?
Pierre.
[Holubec] Musíme ho co nejdříve dostat do nemocnice.
A nemohl by zůstat tady a vy byste ho sem chodil ošetřovat?
To v žádném případě, Aničko. Tohle je na operaci.
V nemocnici v Lejkovci znám starýho Vičana. Je z odboje.
- Ale jak ho tam dostaneme? - A vy byste ho tam nemohl odvézt?
Ne.
Včera mně dvakrát zastavila hlídka.
To si nelajsnu.
Promiň.
[Holubec] Můžeme?
[Holubec] Není to dobrý, Boženko. Hrozí mu otrava krve.
Musí okamžitě do nemocnice. Jinak je po něm.
[Erlebach] Pierre je pilot. Když ho najdou, hned ho zastřelí.
Ráda jsem tě viděla, Karl. Jen mi příště prosím nepřizabij dítě.
[německy] Jdeme, mladej.
- Zítra zkusím najít padák. - [Soukup] Karle.
Děkuju.
- [Erlebach] Hlavně, aby to přežil. - Všichni abychom to přežili.
Ten dlouho nevydrží.
- Tak ho tady taky zahrabeme. - Boženko!
[Soukupová] No co? Já to stejně nechápu.
[Soukupová] Zrovna u nás se objeví francouzskej pilot?
[Soukupová] A ještě k tomu zrakvenej.
[Soukupová] A vypadá jak cikán. Ani ho nemůžeme vydávat za našeho.
- Ráno ho odvezu. - Víš, jak daleko je Lejkovec?
- Vím. - No, nejmíň 30 kilometrů.
- To snad není tak daleko. - Teď v zimě?
- To je skoro dvakrát tolik. - To bych neřekl, Boženko.
[Soukupová] Sám povezeš raněnýho pilota? Všude jsou hlídky.
[Soukup] Němec ho zachrání a já ho mám nechat zdechnout?
[Soukupová] Když zhebne, tak zhebne. To nebude naše vina.
Václave, chceš, aby tě s ním chytli? Vždyť vystřílejí celou vesnici.
Hoď to tam.
[temná hudba]
Potřebuju si udělat ještě něco do školy. Tak dobrou noc.
- Dobrou. - Dobrou.
A, Anko, nech Pierra spát.
Proč by ho nenechala spát?
- Já nevím, aby ho neokukovala. - [Soukup] Cože?
Vašku, ty tomu nerozumíš.
[tichá temná hudba]
[německy] Pomalu.
[rachot povozu]
[Erlebach] Prr!
- [německy] Kampak? - [německy] Jedu na pilu.
Hm.
[Erlebach] Prr!
[německy] Tak jo, jedeme.
Snad vám nemusím připomínat, že nikomu ani slovo.
- Mami! Vždyť mě znáš. - To jsi mu neměla říkat.
[Vašík] Tak co teda nemám říkat!
Ty si blbej. Stejně všichni ví, že to vykecáš.
Ty jsi blbej. A s tím nosem ještě blbější.
Hele, Vašíku, je to jednoduchý.
Neříkej nic a nikomu.
Šup.
[temná hudba]
[vojáci německy] Pohyb! Tak rychle!
[temná hudba]
[německy] Tohle jsme našli na svahu Klobouku.
Proto čekáme vaši naprostou spolupráci.
[německy] Promiňte, znal jsem jednoho, co se v lese zranil.
Ale byl tam sám, hlupák jeden.
Bylo to taky v zimě, jako teď. A zmrznul.
[česky] No. A my to uděláme takhle.
Kdo by schovával nebo se jakkoliv podílel na pomoci nepříteli,
bude na místě popraven. Včetně jeho rodiny a přátel.
[temná hudba]
- Dobrý den, paní učitelko. - Dobrý den.
- [učitelka] Dobrý den, děti. - [děti] Dobrý den.
- Jau! - Co se ti stalo?
[Anka] Měl blbý kecy. Viď, bráško?
- To jsi mu opravdu udělala ty? - Ne! To byl...
Kdo to byl?
[Tom] Co je ti do toho, ty šmíráku škvarkovej?
Něco jsem slyšel. A to by vás mohlo zajímat.
Ty nás ale nezajímáš, ty mastnej fleku.
Slyšel jsem tátu mluvit s Gollwitzem.
- Němci hledají nějakýho pilota. - [zvonění]
[Anka] Edo, co jsi ještě slyšel?
Tak co, Edo?
Budeme kamarádi?
Ale to už přeci jsme, Edo. Jen nám řekni, co ještě říkali.
- Že u nás bude bydlet víc lidí. - Jakejch lidí?
No, ti vojáci. Budou hledat toho pilota po všech chalupách.
A kdy přijedou?
Za nějak dva, tři dny. Máma už připravuje, co jim uvaří.
- [klepání ukazovátka] - Co vy tam? Máte už být v lavicích. Edo!
[učitelka] Zopakujeme si vyjmenovaná slova po „v“.
- [děti] Ne! - Ale no tak!
Potom se vrhneme na dravce, jak jsem slíbila. Edo, pojď.
- Po škole hluchá bába. - [učitelka] Předvedeš se. Šup!
- Pozdrav Pánbů. - Pozdrav Pánbů.
Pozdrav Pánbů.
Jíro, jdeš pozdě.
Vašku, běž pomoct paní Pečínkové.
- Všichni musí být spolehliví. - Já vím.
V Hejskovicích jsou Barka s Jarkou. Ty jsou tutový.
A mají strejdu veterináře.
[Tom] V Mlčově je Honza Petříků a Franta. S těma jsem ministrantoval.
[Jíra] V Lejkovci je podbojová skupina.
- Odbojová, Jíro. - No jo, vždyť to říkám.
Všechno, co si řekneme, si musíme jen pamatovat.
Kdyby to kdokoliv našel...
Je po nás.
Tohle spálím. I mapku.
[Tom] Rád bych se s Pierrem před akcí seznámil.
Tome, musíme být naprosto neviditelní.
Takže mám zachraňovat někoho, koho ani neznám.
Takže si myslíš, že je čas na to, abych všechny děti,
který nám budou pomáhat a budou dělat hlídky, spojky, průzkumníky,
pozvala k nám do chalupy,
aby podaly Pierrovi ruku a řekly mu, že ho budou zachraňovat?
Když myslíš, že je to důležitý, tak jo.
Zapomněla jsi tady na mrňata.
[Věrka] Ty musí být v každý skupině, kvůli nenápadnosti.
[Anka] Potřebujeme hodně sena, vody, jídlo, léky a deky.
A co když bude chtít na záchod?
Starý noviny a láhev od mlíka, ne?
Tati?
Zítra odvezeme Pierra.
Kdo?
Já, Jíra a Vašek. Jinak Pierre skončí tady v hnoji.
Kdybys byla Jíra, dostaneš pár facek.
Už jsem se dohodla s Věrkou a Tomášem Kubíkovic.
Domluví se s dětmi ze Studence a Hejskovic.
Anka, přestaň.
A oni zase Pierra pošlou do další vesnice.
A tak pořád dál ode vsi ke vsi až do Lejkovce.
Co bude jíst? Kde bude spát? Kdo ho bude ošetřovat?
V Bořejově je doktor Mejstřík. A ten je stejně spolehlivej jako náš.
- Sám jsi říkal, že dobrý lidi jsou všude. - Jo. Jenom je najít.
V Lejkovci je odbojová skupina. A to jsou přece dobrý lidi, ne?
- [Anka] Tam ho odvezeme. - [Soukupová] Ani náhodou.
Nikdo ho nikam nepoveze.
Boženko, sama jsi říkala, že tady zůstat nemůže.
No tak se modlete, ať to nepřežije.
Budou prohledávat chalupy.
Kdy?
U Tománků se ubytujou další Němci.
Jak to víš?
Eda se ukecl.
- No, něco udělat musíme. - Tak ho převezeme my. Ale ne děti!
Mami, ale dobře víš, že nebudeme tak nápadní jako vy, dospělí.
Anko, řekla jsem ne. A už o tom nechci slyšet ani slovo.
Ráno zajdu za Holubcem.
Je to doktor. Ať se o něj postará on!
[temná hudba]
[štěkot]
Prr!
[štěkot]
Zítra ráno narukuju.
Nějaké jídlo, aspoň na chvíli.
Běžte už spát. A vemte Jochena s sebou.
- [Vašík] Jdu ještě za Pierrem. - Já taky. Jochene, pojď taky.
Nechte ho bejt!
- Jsem chtěl vidět, jestli ještě dejchá. - Vašku, dejchá!
[Soukupová] Pomodlit se a spát.
[tichá temná hudba]
[temná hudba, pláč]
[tichá temná hudba]
[Anka tiše] Koukej, tady to je Smrčí. Tady je Studenec.
Hejskovice, Mlčov,
Bořejov a Lejkovec.
- A kdy budou Krkonoše zase naše? - Neboj, zase budou.
Až skončí válka.
A kdy skončí válka?
[tichá temná hudba]
Po škole rovnou domů, děti, jasný? Jochene, i ty.
[Soukupová] Děkuju, kulíšku. Běž.
[tichá hudba s napětím]
[Soukupová] Broku!
[Jíra šeptem] Nech ho bejt, prozradí nás.
Broku?
[Soukupová] No tady jsi, pojď sem. Na. Co tam děláš?
[dramatická hudba]
[hluk automobilu]
[temná dramatická hudba]
Hyjé!
[temná dramatická hudba]
Zítra mám narozeniny.
[Tom] To je moc hezký, Béďo. Hlavně jim nezapomeň říct,
ať zařídí toho veterináře, je to jejich strejda.
A hned se pak musíš vrátit a pomoct nám. Rozumíš?
Jo, rozumím. Jen jsem myslel, že když mám zítra ty narozeniny.
Opakuj po mně, Béďo. Stavení číslo čtyři.
Barka a Jarka. A veterinář.
[Béďa] Stavení číslo čtyři. Barka a Jarka.
Stavení číslo čtyři. Čtyři. Barka a Jarka. Veterinář.
Číslo čtyři. Zítra mám narozeniny.
[temná dramatická hudba]
[Němec zvenku] Prohledat chalupu i stodolu!
[štěkot psa]
[temná dramatická hudba]
[dramatická hudba, zvenku německé pokyny, štěkot]
Pane Tománku, co tady děláte?
Hledáme pilota.
Pilota?
Hm. Ale kdyby tady přistálo letadlo, asi bysme si toho všimli, ne?
[nucený smích] No řekněte, pane Tománek.
No, tak vidíte.
[štěkot]
Dáte si?
[voják německy] Nic jsme nenašli.
[štěkot]
Děkuju.
Kde máte děti?
Ve škole. Kde by byly?
[štěkot]
[Tománek] Můžu ještě jednu?
[štěkot]
[temná dramatická hudba]
[jemná hudba]
[Anka] Hyjé!
[dramatická hudba]
[voják německy] Stát!
[tichá dramatická hudba]
Karli.
[německy] Seno. Jako u nás doma.
[tichá dramatická hudba]
[německy] Jeďte!
[německy] Tak jeďte!
[dramatická hudba]
[hudba utichla]
Prr!
- Co ten tady dělá? - [Jíra] Myslíš Jochena?
- Vždyť to byl náš kámoš. - Ale teď není!
- To my jsme spolu Pierra našli. - [Tom] No a co?
- Pierre je náš! - Tomáši, tak už se zklidni!
[Béďa] Stavění číslo čtyři. Barka a Jarka. Veterinář.
Číslo čtyři. Zítra mám narozeniny.
Hledáš někoho?
[Béďa] Dobrý den! Jdu za Barkou a Jarkou.
Aha. Ty bydlej v čísle čtyři.
[žena] Tohle je šest.
Já to zkazil. Jako vždycky.
A dyť to nevadí.
Pojď se ohřát, jsi celej promrzlej. Pojď dovnitř, dám ti čaj.
Pak půjdeš za holkama.
Tak jen na malinkou chvilku, já mám totiž narozeniny.
[žena] No prosím!
[Věrka] Já nevím, jestli to zvládnu, Anka.
[nářek Pierra]
On je takovej snědej. A hrozně hezkej.
No cikán, no.
[nářek Pierra]
Věrko, budeš si muset poradit. Nic jinýho ti nezbyde.
A navíc, pak už bude u veterináře v Hejskovicích.
Tvrdila jsi, že ji spálíš.
[Anka] Rozmyslela jsem si to. Budete ji potřebovat.
A kdyby něco, tak ji sníte.
[francouzsky] Moc děkuju.
[jemná hudba]
[hudba utichla]
[Věrka] Toníku, nikam ani hnout.
Kdyby chtěl Pierre čůrat, tak mu podáš tu lahev od mlíka.
Toníku, jsi indián na válečný stezce a teď držíš hlídku, rozumíš?
[Tom] On je snad hluchej nebo co.
Není hluchej. Včera jsme spolu mluvili, viď, Toníku?
To se mi nezdá.
- Seš němej? - Ne.
[Anka] Počkáš, než přijde Věrka s Tomášem ze školy.
[jemná hudba]
Káva.
- Milouši! - [Milouš] Ano, pane Tománek?
- [Tománková] Pojďte si dát. - Děkuju, paní Tománková.
[temná hudba]
- Můžu? - Jo.
[temná hudba]
Odkud to máš?
[Milouš] Našel jsem ji ve sněhu před hospodou.
Pěkná holka, že?
Jo, pěkná.
[temná hudba]
[temná hudba, fičení větru]
[Jíra] Jochene! Počkej!
[temná hudba, fičení větru]
- Co děláš? - Pierre je náš!
[temná hudba]
[učitelka] No kde vás mám?
Mazejte dovnitř! Už jste tam dávno měli být.
No honem! A připravte si omluvenky na včerejšek.
[dramatická hudba]
Béďo! No konečně. Musíš nám ukázat cestu k veterináři.
[dramatická hudba]
[hudba utichla]
Co se jí stalo?
Vlci. Pšt.
Tak co, holky, co chcete?
Strejdo, potřebujeme u tebe něco schovat.
- Zase? - Jen na jednu noc.
- Zase zachraňujete koťata, jo? - Ne, koťata ne.
- Je ošklivě zraněný. - No tak co sakra, pes?
- Když nám nepomůžeš... - Tak umře.
Vašku! Seš naživu?
Vašku! Vašíku!
Aničko, nebudu vyzvídat, kde je Jíra a co s váma bylo včera,
ale chci mluvit s vašima. Vyřiď jim to, ano?
[jemná hudba]
- [Jíra] Prr! - [Barka] Ahoj, my jsme Barka s Jarkou.
- Já jsem Jarka. - A já Barka.
- Já jsem Jochen. - Já jsem Jíra. Pojďte, musíme jet.
Béďo, vstávej!
[dramatická hudba]
[Jíra] Hyjé!
[dramatická hudba]
[štěkot]
[veterinář] Tady se ti bude spát dobře, chlape.
To je on?
Vildo, musíš k Petříkům do Mlčova. Zvládneš to?
- Jo. - Honza na tebe čeká.
A dávej pozor, ať tě nikdo nesleduje, jo?
Hm.
- Holky, vy už taky mazejte. - Ne, ještě chvilku.
Už jsem řekl!
Tak pozor.
[sykání bolestí]
[tichá temná hudba]
Tohle je tak všechno,
jak já ti můžu pomoct.
[veterinář] Dobrou noc.
[Pierre česky] Děkuji. Moc.
- Děkujeme mockrát. - [vet.] Dobrou, chlapi.
[kluci] Dobrou noc.
- [Jíra] Podívej se, jak na mě čumí. - [bečení]
Takovýho vola ještě neviděla.
Dobrou noc.
[česky] Dobrou... Dobrou noc, chlapi.
Dobrou noc.
[Soukupová] Anko, dovedeš si představit,
co všechno se jim může stát?
Ale vždyť já za to přece nemůžu.
[Soukupová] Tak kde jsou?
Já to opravdu nevím. Oni se od nás odpojili.
Václave, musíš je najít.
Řekneš mi ty štace?
[jemná hudba]
[hudba nabírá na dramatičnosti]
[Vičan] Němci střílí Němce. Jsou v panice.
Dostali jsme zprávu, že v Lejkovci budou možná už za tři dny Rusové.
Nikomu ani muk.
Nejsem blbej.
[otevření dveří, rychlé kroky]
Dobrý večer! Musím mluvit s Honzou.
Seš celej zmrzlej, pojď si sednout. Naleju ti čaj. Běž.
Vildo, co se děje?
To je strejda Vičan, toho se nemusíš bát.
[neslyšné šeptání]
[otec Honzy] Co je? Co to chystáte za lumpárnu, co?
Tichá pošta.
[otec] To musí bejt něco hodně důležitýho, Vildo,
když tě posílají s poštou na noc.
[Vičan] To jsme jako malí kluci taky hráli.
Pošeptáš do ucha a pak...
A pak dál a dál od vesnice k vesnici.
Táto, potřebujeme tvoji pomoc.
Tvoji taky, strejdo.
Jochene! Jochene, Pierre zmizel.
Asi si šel odskočit.
- Pierre! - [potichu] Tiše!
[štěkot]
Pierre!
[štěkot]
Jak ho chceš jinak najít v týhle tmě?
- Pierre! - Říkám, buď zticha!
[štěkot]
[Jíra] Jau! Ty vole, ty jsi trefil ten můj nos.
- [hra na foukací harmoniku] - Slyšíš to?
[hra na foukací harmoniku]
Jsem ti říkal, že si asi šel odskočit.
[tichá temná hudba]
Odkud máš tu fotografii?
Ze sněhu.
[Tománek] On pořád něco sbírá. On je blbej.
Kdo ti to dal?
To mu nikdo nedal, on to někde sebral. Vždyť říkám, je blbej.
[dramatická hudba]
A z toho vyplývá co?
[dramatická hudba]
No, že to je ten pilot, no.
Co vám Čechům pořád chybí? Vždyť jste nemuseli bojovat.
- Já taky nevím, co jim pořád chybí. - Neustále děláte problémy.
Můžu už jít, pane Tománek?
Dáte si s náma oběd, Herr Leutnant?
Dáte si?
[houkání vlaku]
Děkuju.
Tati, budeš si to pamatovat?
- A co? - No, ty štace.
Neboj, holčičko moje.
[hvizd výpravčího]
[Anka] Poslední je u Mejstříka, v Bořejově.
- Dobře. - [houkání vlaku]
V Bořejově si Němci u Mejstříka udělali lazaret.
- [muž] Střelba je teď slyšet tady taky. - No jo, chudák. Má malý děti.
[temná hudba]
[hudba nabírá na dramatičnosti]
[hudba utichla]
[bečení ovce]
- [Barka] Co se ti stalo s nosem? - Ale jedna ovce mě kopla.
[Barka] My nemůžeme jít, kluci. Naši nás nepustí.
Mrzí nás to.
Co se ti stalo, prcku?
Červená řepa. To mi dala máma pro Pierra.
Prý je to dobrý na krev.
[smích, jemná hudba]
[učitelka] Tady pan Gollwitz
je taky učitel.
Před válkou učil ve Varnsdorfu.
- Tělesnou a hudební výchovu. - Teď si s vámi trochu popovídá.
A potom se budeme zase učit, ano?
Tady všude jsou dobrý lidi, ale taky špatný lidi.
A tady všude jsou naši lidi. A ti naši lidi jsou moji kamarádi.
Takže, vy máte kamarády, ale já mám taky kamarády.
- Já žádný kamarády nemám. - Pšt.
A co z toho vyplývá, děti?
[tichá temná hudba]
A z toho vyplývá, děti, co?
- Že to není žádná legrace. - Tak už dost, Edo.
[Gollwitz] Že kamarádi spolu mluví.
O čemkoliv.
Kdyby mi chtěl někdo něco říct o samotě, tak mě najde na poště.
Tady u Edy.
[Gollwitz] U Tománků.
[tichá temná hudba]
[Gollwitz] A teď
si zazpíváme.
[zpívá německy] ♪ Zelená, zelená je vše, co na sobě mám. ♪
♪ Zelená, zelená je všechno, co mám. ♪
♪ Proč já mám tak rád všechno, co je zelené? ♪
♪ To proto, že má milá nosí taky všechno zelené. ♪
[učitelka] Hm.
A teď společně.
[Gollwitz zpívá, děti se moc nepřidávají]
♪ Zelená, zelená je všechno, co mám. ♪
♪ Proč já mám tak rád všechno, co je zelené? ♪
♪ To proto, že má milá nosí taky všechno zelené. ♪
[sekání dřeva]
[Soukup] Dobrý den.
[muž] Dobrý den.
Hledám svýho syna, Jíru. A jeho kamaráda, Jochena.
Byli tady?
Tak co, holky?
[temná hudba]
Jedeme vůbec dobře?
Prr! Nevím.
- [Jochen] Tak se podívej na slunce. - [Jíra] No vidím. A co?
Podle slunce se dá určit, kolik je hodin.
A k čemu nám to je?
- Potřebujeme vědět, kam jedeme. - Tiše!
[rychlé kroky]
Honzo?
Kluci, mazejte domů. Ať nepřijdete za tmy.
Tak to teda ne! Domů jde jen Kuba a Vilda.
My s Jochenem pokračujeme s váma. Pierre je náš.
- To ale nebylo v plánu. - No, tak se plán změnil.
Já jsem Jochen.
[tichá dramatická hudba]
Těší mě.
[Jíra] Hyjé!
[dramatická hudba]
[hudba utichla]
Kluci, jděte si lehnout.
S doktorem Mejstříkem jsem to domluvil.
Jožka Vičan na vás zítra bude čekat v Bořejově.
Honzo, ukaž jim pokoj.
[dramatická hudba]
[německy] Potřebujeme jídlo a oblečení.
[dramatická hudba]
Honzo, podej oblečení.
[německy] To je můj syn a jeho kamarádi.
[tichá dramatická hudba]
[německy] Kdo je to?
[německy] Můj bratr. Zranil se v lese.
[tichá dramatická hudba]
Byli tak stejně starý jako my.
[tichá dramatická hudba]
[Anka] Milá maminko. Musím všechny varovat.
Neboj se o mě, prosím. Anka.
[tichá temná hudba]
[rachocení povozu, temná hudba]
[temná hudba]
[hluk vlaku]
[Tománek] Milouši, prosím tě, dělej.
- [Tománek] Všechno, ano? - [Milouš] Ano.
[Tománek] Tak pomalu, Milouši, pomalu.
- [Tománek] Podívej, to je pro mě. - Jé!
- [Tománek] Víš, proč se to stalo? - Já vím.
[hvizd výpravčího]
- Ještě jednou, Milouši... - Já vím, pane Tománek.
- [Tománek] Pomalu! Já tě varuju. - [hvizd výpravčího]
Anka! Jedeš? Tak si nastup! Ale rychle!
[houkání vlaku]
[rachocení povozu]
Prr!
[německé hlasy]
[tichá dramatická hudba]
[německy] Zamířit!
[německy] Smrt zrádcům říše! Pal!
[výstřely]
[tichá dramatická hudba]
[rachocení povozu]
Prr!
Ahoj, kluci.
Jste úplně zmrzlí. Běžte se ohřát do kostela.
- [Jíra] Hyjé! - Jeďte.
Jožka už tam na vás čeká. Utíkej!
[tichá smutná hudba]
[německy] Táto?
[smutná hudba]
[hudba utichla]
[bouchnutí dveří]
Máme tady slivku a jídlo.
Nikomu ani muk.
Nebo je po vás.
Pojďte, kluci, dáme ho za oltář.
[hluk vlaku]
[tichá temná hudba]
[hudba utichla]
- Kde jsou? - Nevím.
Ale kůň je za kostelem, někde tady budou.
Kluci?
Jíro!
Táto!
- Já bych vás nejradši... - Praštil?
- Jo! - [zasmání]
Pojďte.
- [Soukup] To je Pierre. - [doktor francouzsky] Zdravím.
- [Pierre] Hm. - [francouzsky] Jsem lékař.
- [doktor česky] Vezmeme ho před oltář. - [Soukup] Kluci, dejte tam ty deky.
- [Jožka] Baf! - Co děláš?
To je paní Majerová. Zítra má pohřeb.
Byla hodná. Kradli jsme jí jablka, a nikdy nás nepráskla.
[francouzsky] Ránu jsem vyčistil. Budete v pořádku.
[francouzsky] V noci se ztratím.
[francouzsky] Pierre, vydržte, zítra vás převezmou lidé z odboje.
[francouzsky] Vede je starý Vičan, to je statečný chlap.
Co říkal, doktore? Něco důležitýho?
Říkal, že jste dobře sehraná ilegální skupina.
[francouzsky] Sbohem.
Jožko, já beru koně. Ty ho zejtra brzo ráno zase přivedeš.
- Dobře. - Honzo, Franto, pojďte.
[tichá temná hudba]
Raději už půjdu.
A kam, holka? Ne, počkej tady do rána...
- U Mejstříka jsou Němci. - A kde je Pierre?
Kdo to je?
To je Anka. Ze Smrčí.
No, do rakve jsme ho dát nemohli, tam je totiž paní Majerová.
- Tak jsme ho schovali za oltář. - Žije?
Jo, žije. Mejstřík už ho ošetřil.
Počkej, teď nemůžeš jít ven. V noci je každej podezřelej.
[tichá temná hudba]
Ty jsi řekl mámě, že budeme v kostele?
Ne!
Jo. Vlastně tak napůl.
- Paní Milotová, sem nemáte chodit. - Přinesla jsem polévku.
Ještě je teplá. Na.
[Milotová] A tady to vás určitě zahřeje.
Mami, on ti nerozumí. Je to Francouz.
- [žena] Já jsem ti už odpustila, Evičko. - Vidíš? Paní Malá.
- To nejde. Musíte domů obě dvě. - Jenom přes mou mrtvolu.
Tak nám dejte chvilku,
my se jenom rozloučíme a potom půjdeme všichni společně.
[Soukup] Jožko, jak to teď bude dál?
Máme s klukama ještě pomoct, nebo můžeme ráno vyrazit domů?
Tati, to my s Jochenem jsme Pierra našli.
- A taky ho zachráníme. - Už jste udělali dost. Takže?
[Jožka] Kluci, byli jste dobrý.
My to s Lojzou zvládneme.
V Lejkovci na nás bude čekat můj táta přímo v nemocnici.
A tam se už o Pierra postarají.
[tichá temná hudba]
- Pojďte, paní Malá. - Děkuju.
[tichá temná hudba]
[Anka] Pierre!
- A ty jsi kdo? - Jsem Jírova sestra, Anka. A ty?
Jožka.
- Někoho čekáš? - Lojzu. Ale...
Asi ho nepustila máma.
Musíme jet.
[Jožka] Hyjé!
[tichá temná hudba]
[hlučné kroky v tichu kostela]
Odkryjte tu rakev. Hned.
Ale to nemůžete, jsme v kostele!
Ale můžu, panáčku.
Hans!
Odkryjte tu rakev.
[tichá dramatická hudba]
[německy] Prohledejte to tu!
Jožko?
Ne.
[z dálky je slyšet střelba a výbuchy]
[Jožka] Prr!
Podívám se tam.
Jožko!
Buď opatrnej.
[tichá temná hudba]
[hudba nabírá na dramatičnosti]
[hudba utichla]
[Soukupová] Kulíšku.
[vrzání dveří]
- [Vašík] Tati! - Vašíku!
A kde je Anka?
Ona tady není?
[z dálky je slyšet střelba a výbuchy]
[sykání bolestí]
[z dálky střelba]
[Pierrovo sténání]
[sténání]
[z dálky střelba a výbuchy]
Rozhodl jsem se, že ty tady počkáš a já Pierra odvezu do nemocnice.
Tam si ho převezme táta a potom se pro tebe vrátím
a doprovodím tě domů.
To nemyslíš vážně, že ne?
No tak jdi domů klidně sama, mně to nevadí.
Ne. Dovezeme Pierra společně.
[jemná hudba]
- Já jen... - Co?
[jemná hudba]
- Radši nic. - Tak se o tom už nebudeme bavit.
[jemná hudba]
[Anka] Pierre.
Pierre!
- Pierre! - [Pierrovo nadechnutí]
[Ančino oddechnutí]
[zvenku hluk náklaďáků]
[Tománek] Tady je to civilní oblečení, co jste chtěl.
I manželovy košile, největší, co jsem našla.
Pane, promiňte, ale ještě bych měl...
[Gollwitz] Co byste měl?
Dostat peníze? To si myslíte? Za ten špatnej tip na pohřeb?
Jste práskač, Tománku. A ještě k tomu úplně blbej.
Chlapi něco slyšeli v hospodě od hrobníka, já jenom poslal zprávu.
[Tománek] Nemůžu za to, pane!
A z toho vyplývá, Tománku, co?
[tichá temná hudba]
[Tománková] Edo! Dojdi pro otce,
ať mi jde okamžitě pomoct nosit věci do sklepa.
[tichá temná hudba]
[Eda] Tatínku?
[tichá temná hudba]
[hudba nabírá na dramatičnosti]
[jemná hudba]
[rachocení povozu]
[Anka] Ve městě už nálety zničily mnoho budov. A neustávaly.
Kolem nás proudily rodiny s dětmi
i převlečení němečtí vojáci, kteří utíkali z fronty.
[siréna ohlašující nálet]
[Anka] A my šli přesně opačným směrem a spoléhali na to,
že si nás v tom zmatku nikdo nebude všímat.
[hluk sirén a letadel]
[hluk letadla]
[tichá dramatická hudba]
[Gollwitz] Tak vida.
Francouzskej pilot.
Pšt!
Chytrý haranti.
[tichá dramatická hudba]
[německy] Odjezd!
[jemná hudba]
[Anka] Po válce k nám Pierre přijel se svou ženou.
Společně objeli celou tichou poštu a všem dětem poděkovali.
Zvládli jste to.
[jemná hudba]
Ty jsi Anička.
[jemná hudba]
[Anka] Jenom s Jochenem už se potkat nemohli,
protože byl i se svým tátou odsunut do Německa.
Jíra a Jochen se už pak nikdy neviděli.
Vemte ho.
[jemná hudba]
[Anka] A co já?
Já jsem s Jožkou. Emigrovali jsme spolu do Francie.
Jožkova tátu zavřeli komunisté do kriminálu,
kde náš neuvěřitelný příběh vyprávěl jinému politickému vězni,
Jiřímu Stránskému.
Ten ho pak napsal jako novelu „Tichá pošta“.
[jemná hudba]