Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
I natt er det umulig å sove.
Minner jeg trodde jeg hadde mistet for alltid
suser igjennom hodet mitt.
Lyden av regnet som slår mot vinduet mitt,
lukten av den våte jorda som invaderer lufta,
et lynnedslag som farger natten
i Sichuans skog.
Alt sammen, alle sansene trekker meg tilbake
til barndommen min.
Uheldigvis døde foreldrene mine året før
i en brann som ødela den lille gården vår.
Foreldreløs, helt alene, jeg var knapt 12.
Lao Chen, en bambusplantasjearbeider, tok meg til seg.
Kanskje ut av medlidenhet.
Eller kanskje fordi han trengte billig arbeidskraft.
Men det var alt jeg hadde.
Vinteren var lang det året.
Våren konkurrerte fortsatt om å vinne
over all den spredte isen og snøen.
Lao Chen hadde nettopp begynt å plante i lavlandet.
Og så gjorde han en oppdagelse som skulle endre livene våre.
Det var en pandamor og to små tvillingunger.
På den tiden visste vi knapt ingenting om disse fantastiske skapningene.
Men dette tilfeldige møtet var i ferd med å lære oss noe svært viktig.
Ikke bare om pandaene, men om oss selv.
Jeg kontaktet deg med en gang jeg så dem.
Jeg håper jeg ikke er for sen.
Ta det rolig.
Takk, min venn.
Lu Yang. Gjør klar maten.
Dere byfolk er vel ikke vant til et sted som dette, eller hva?
Hvorfor står du der fortsatt, Lu?
Kom igjen, Xiao Feng. Sett deg her.
Er den klar ennå, Lu?
Maten er veldig enkel. Men med så lite penger, klarer vi oss...
Knapt.
Du sa seksten.
Jeg gir deg halvparten nå, og når den er fanget,
får du hele beløpet.
Er den klar? Fort deg!
Vær så god.
Er han sønnen din?
Nei, det er han ikke.
Hvem er han da?
Det er en lang historie.
Jeg kan fortelle deg den siden. Greit?
Den er svært tragisk.
Har hun to tvillingunger?
En pandamor kan ikke ta seg av to unger.
Hun kommer til å sette dem i fare.
Hva mener du?
Vi er ganske sikre på at hun vil forlate én av ungene.
Derfor må vi ta den. Ingen skade.
Vi gjør oss klare.
Slapp av, du trenger ikke å være bekymret.
Jeg er flink til å spore opp. De rømmer ikke.
Bra. Jeg stoler på deg.
Hva var det jeg sa?
Utrolig.
Hva skal vi gjøre? Skal vi gå til dem?
Bare vent. Én av dem må komme seg unna de andre først.
Se. En av ungene er på farten.
Han er på vei mot innsjøen.
Akkurat det vi trenger.
Hva gjør han? Det er en fugl.
Han jakter på den. Flink fugl.
Vi må få opp farten.
Nå har vi sjansen. Moren følger ikke med.
Vent, moren er fortsatt altfor nærme.
Vi venter til han er på andre siden. Der er det en klippe.
Da blir han fanget. Det er det vi vil.
Gå, jeg beskytter deg.
-Ja. -Kom igjen.
Hun vil merke oss. Nå! Fort.
Løp!
Bli, nei.
Bakku.
Bakku, stille.
Kom igjen. Bare vent der.
Hei! Pass deg!
Ja vel.
Hva gjør du? Nei!
Lao Chen! Han falt.
Jeg ser ham ikke engang.
Hvordan skjedde det?
Han kan være død nå.
Død eller levende, la oss finne ham. Fort. Følg meg.
Vi beveger oss for langt ned.
Nei, stol på meg. Strømmen er veldig sterk. Kom igjen.
Da er det et mirakel om han ennå lever.
Jeg ser ham ikke.
Kanskje litt lenger ned. Fort!
Han er i live.
-Er du sikker? -Og på den andre siden.
Det kommer til å regne snart. Vi må krysse innsjøen fort.
Vi kan gå over her. Bakku, Jeta, kom igjen!
Går det bra, Xiao Feng? La meg hjelpe deg.
Dere byfolk er utrolig klønete.
Gå videre! Ikke tenk på meg!
Om det regner, vil hundene miste sporet.
Vi er ikke engang sikre på om han lever.
Stol på meg, han er i live. Hundene går ikke etter et dødt dyr.
-Den vil bli stygg. -Hva?
Stormen. Den blir sterk.
Det er som å finne nåla i høystakken.
Og det blir mørkt.
Har han funnet noe?
-Det er like før. -La oss håpe det.
Hvis vi ikke finner ham snart, finner vi ham aldri.
Det regner for kraftig, Xiao Feng! Vi ser ingenting.
Vi er nødt til å finne ungen. Vi kan ikke dra tilbake nå.
Det er umulig.
Takk.
Tørk klærne dine ved bålet.
Prøv å få varmen i deg.
Jeg kan ikke tro det. Vi var så nære å fange ham.
Han klarer seg. Vi drar ut igjen ved morgengry.
Hvorfor stirrer du slik på meg?
Jeg snakker til deg, gutt.
Hvorfor sier du ingenting?
Er du døv?
Gå og se til maten, Lu Yang.
Lao Chen. Er han døv? Gutten?
Så klart ikke.
Snakker han ikke?
Han har ikke sagt et ord siden foreldrene døde i en brann i fjor.
Jeg valgte å ta ham til meg. Den stakkars gutten måtte spise.
Og jeg... trengte hjelp på gården.
Hvordan kan den ungen ha overlevd?
Han er et vilt dyr.
Mye tøffere enn dere byfolk.
-Beklager. -Det går bra.
Stille! Hvorfor bjeffer du?
Gå!
Hvorfor er du tilbake allerede, Lu Yang?
Kurven din.
Hvor er den?
Hva er i veien?
Hvor er veden? Gå og vask deg.
-Xiao Feng. -Ja?
Vi starter der vi mistet sporet i går.
Det har regnet i hele natt. Klarer hundene fortsatt å få ferten?
Det håper jeg.
Lukter de noe?
Flink gutt. Fortsett!
-De lukter helt klart noe. -Ja, du har rett.
Det var her vi mistet sporet.
Ja.
Bakku. Kom igjen. Gå!
Jeta, søk!
Klarer du deg, panda?
Jeg... vil ikke at du skal dø.
Jeg har aldri hatt venner.
Jeg håper at vi kan
være venner.
Bestevenner.
Ikke vær redd. Det er trygt her.
Ingen finner oss her.
Du kommer til å bli bedre.
Du må bli bedre. Vi er venner nå.
Nå er du varmere. Det er bra.
Det er viktig at du holder deg varm.
Nå bør du få deg litt søvn.
Jeg må gå, men jeg kommer tilbake snart.
Lu Yang!
Hva gjør du her ute?
Hvor er veden?
Hva dreier dette seg om?
Du vet at du må fylle den hver morgen.
Du burde ikke vandre rundt. Jeg trodde du visste bedre.
Ulvene vil ta deg. Kom deg hjem nå.
Hei, vent. Kom hit.
Har du sett noe?
Hør her, du må si ifra om du har det.
Har du glemt at Lu er stum, Xiao Feng?
Bare se på hundene.
Stille! Slutt å bjeffe. Du kjenner Lu.
Fort deg hjem igjen nå.
Kom igjen. Sett i gang.
Du hørte ham. Dra hjem.
Jeg er tilbake. Holder du deg varm?
Du er våken. Det er et godt tegn.
Føler du deg bedre?
Du er nok tørst.
Vær så god. Du må drikke dette vannet.
Kom igjen. Drikk det.
Vær så god. Ikke?
Er du fortsatt trøtt?
Da jeg var liten og prøvde å sove, pleide mamma å nynne denne sangen.
Noen ganger glemmer jeg hvordan foreldrene mine så ut.
Men jeg husker stemmene deres.
Hva med deg?
Husker du moren og faren din?
Du trenger søvn.
Bare hvil deg.
Bare fortsett å hvile. Jeg må dra tilbake så de ikke finner oss.
Hold deg varm. Jeg er straks tilbake.
På tide å stå opp, Lu.
Hei. Stå opp!
Du må lage frokost.
En så ung panda kan ikke overleve lenge uten moren sin.
Lao Chen.
-Lao Chen. -Hva er det?
Var det her vi mistet sporet i går?
Jeg er ikke så flink med kart.
Jeg er sikker på at det er her.
Vi bør starte her og se om vi finner sporene.
Ungen kan ha blitt tatt av et rovdyr.
Tror du ikke at hundene i så fall hadde merket noe?
Kanskje.
Lao Chen,
finnes det flere store dyr her oppe i fjellet?
Det kan være noen få leoparder, kanskje noen ulver.
Men jeg tviler på at noen er i nærheten.
Vi drar snart.
-Jeg må bare mate hundene først. -Ja vel.
Stille, gale bikkje.
Stille. Slutt å bjeffe.
Maten kommer.
Vær stille.
Panda?
Kom ut.
Hallo?
Hei! Der er du.
Du vandrer rundt.
Du føler deg sikkert bedre nå.
Du må få et navn.
Jeg må finne på et.
Du har store runde poter og veldig runde øyne.
Jeg tror jeg skal kalle deg Pannekake.
Hva synes du? Liker du det?
Fra nå av, heter du Pannekake, greit?
Jeg heter Lu Yang, men du kan kalle meg Lu.
Du må være tørst.
Dette er vann, og bambusen gjør det lettere for deg å drikke.
Prøv. Drikk opp.
Vil du ha noe å spise?
Kom igjen. Det er bambus. Jeg trodde pandaer likte bambus.
Greit, jeg legger det her.
Hent det når du vil spise.
Jeg må få dem på villspor.
Jeg vil ikke at de skal finne deg.
Nå blir du værende her. Og vær stille.
Jeg kommer tilbake, Pannekake.
Denne veien. Se. Kom igjen.
Kom igjen.
Det er noe der nede.
Gå!
Kom igjen.
De lukter helt klart noe.
Jeg tror det.
-Kom igjen! -Kom igjen! Søk!
Tror du at ungen har krysset elva igjen?
Et større rovdyr må ha tatt ham.
Men det er det rovdyr gjør, sletter sporene sine.
Da er ungen død.
Det er ingen overraskelse.
Selv mennesker kan være i fare i disse fjellene,
men vi kunne ikke ha gjort så mye med det.
Kanskje vi burde trekke lenger bakover og lete etter noen andre.
Hvorfor ikke? Jeg kan ikke dra hjem tomhendt.
Vi har ikke noe annet valg.
Xiao Feng. Ikke vær skuffet.
Du sa det selv. Han hadde uansett dødd uten mat.
Vi fikk ikke tak i denne ungen, men det finnes flere pandaer der ute.
Jeg synes vi burde dra opp dit i et par uker.
Hvis vi er tålmodige, finner vi en ny.
Er maten klar, Lu Yang?
Du har rett.
Vi drar opp dit.
Forhåpentligvis finner vi flere pandaer. Vi får fanget en.
Hør etter, Lu. Vi må komme oss lenger inn i åsen.
Du blir her og passer huset. Forstått?
Kom igjen, Jeta.
Er du klar, gutt?
Hei, denne veien. Kom igjen.
Pannekake. Jeg har gode nyheter...
Hva er i veien? Går det bra?
Ikke vær redd. Det går bra.
Beklager at jeg var borte så lenge, men jeg hadde ikke noe valg.
Nå er det uansett leketid.
Kom igjen. Du har sovet lenge nok.
Opp og hopp.
Du har ikke spist noe. Hvorfor ikke?
Du er nødt til å spise om du skal bli sterk igjen.
Vent litt.
Se, jeg har hentet litt fersk bambus.
Spis.
Kom igjen, prøv.
Du må spise den, ellers dør du.
Prøv.
Ikke snu deg. Kom hit.
Hvis du ikke vil ha bambus, hva vil du ha?
Du må spise.
Jeg har med søtpotet til deg, Pannekake. Den er god.
Du bør prøve den. Den vil du like.
Kom igjen nå. Ikke snu deg. Prøv den.
Vent, nei. Kom tilbake hit.
Vil du ikke ha den?
Nei vel.
Jeg er tilbake. Der er du.
Hva gjør du der borte?
Jeg har med noe annet å spise. Hva synes du?
Disse vil du nok like.
Den er god. Du må prøve.
Prøv. Du vil elske den.
Her, spis. Vær så snill. Kom igjen.
Dette er bra for deg, Pannekake.
Det er risgrøtrester etter Lao Chen og meg.
Hvis du skal vokse deg stor, må du spise det.
Hei sann. Jeg skal bare låne litt melk av deg, greit?
Hei, ikke gå. Vent!
Hei! Vent, kom hit. Jeg skal ikke skade deg.
Kom hit. Stopp!
Prøv dette. Det er melk.
Kom igjen. Kanskje du liker dette.
Du klarer det. Drikk litt.
Det var vanskelig å skaffe den. Du må i hvert fall prøve.
Den er god. Kom igjen. Vær så snill og prøv.
Drikk den.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med deg. Du er nok skrubbsulten.
Vil du heller spise skoen min?
Du vil ikke ha den. Den smaker ikke godt.
Det må da være noe du vil ha.
Hva i himmelens navn er det du vil like?
Pandaunger drikker melk og spiser bambus.
Jeg har en idé.
Dette er den siste idéen jeg har.
Om du ennå ikke spiser, må jeg plassere deg tilbake i skogen.
Hei, gå unna. Jeg lager mat til deg.
Her er det. Jeg håper du liker det.
Du spiser! Flink gutt. Sånn ja.
Jippi!
Pannekake spiser!
Jeg klarte det!
Pannekake spiser. Jeg klarte det!
Våkne opp, Pannekake. Det er frokost.
Hva gjør du? Har du sovet godt?
Jeg vedder på at du er sulten, eller hva?
Jeg har med noe annet til deg. Se på denne!
Det er en lampe, så det ikke blir så mørkt om natta.
Jeg har også dette.
Du kan ikke alltid regne med at jeg mater deg.
Du må lære å drikke på egen hånd.
Her, drikk det.
Vent, det er her vi sover. Du bør ikke spise her.
Vær så god. Kom igjen.
Sånn, spis det.
Flink gutt. Nå skal jeg lage litt mer.
Én porsjon bambusmelk er på vei.
Hei, du må være tålmodig.
Jeg vet at du er sulten. Bare vent.
Du må lære deg folkeskikk.
Det kiler. Slutt.
Slutt med det!
Nå er det klart. Vær så god, fersk bambusmelk.
Spis alt sammen nå. Det er bra for deg.
Så flink gutt. Liker du det?
Du blir ikke alene i kveld. Jeg skal være her med deg,
men jeg må gjøre sengen vår mer komfortabel.
Er det godt?
Spis, så spiller jeg litt musikk.
Hva er i veien? Er jeg så dårlig?
Hør på dette.
Ikke gjem deg der inne.
Kom igjen. Det høres ikke bedre ut der inne.
Kom deg ut derfra. Tror du at du kan gjemme deg for meg?
Kom deg ut.
La oss leke gjemsel. Hva sier du?
Det er fint at du blir sterkere.
Det er mye bedre her ute enn i den støvete hytta.
Synes du ikke det?
Nå som du er bedre, er det på tide å lære noen overlevelsesteknikker.
Siden moren din ikke er her,
så må jeg lære deg det. Greit?
Er du klar til å lære nå?
Kom.
Først må du lære å klatre.
Ja vel.
Kom igjen. Klatre i treet nå.
Klatre. Klatre i treet.
Du klarer det. Opp! Sånn ja.
Du er en panda. Alle pandaer klatrer i trær.
Kom igjen nå. Er du klar?
Bra. Sånn ja.
Kom igjen, så klatrer vi.
Ikke gi opp. Du klarer det.
Hei. Vær modig.
Kom igjen!
Ser du dette treet? Klatre i det.
Vi fortsetter å prøve.
Hei, vi skal ikke leke nå.
Du må være seriøs.
Se på meg. Slutt å leke og begynn å klatre.
Kom igjen. Nå tar vi det på alvor.
Vil du ha bambusmelk?
Du får det bare om du klatrer.
Beinet mitt er ikke et tre. Slutt å tøyse!
Pannekake.
Hvorfor hører du ikke på meg?
Ja vel, nå drar jeg.
Sånn ja. Du klarer det!
Godt jobbet! Du klatrer! Flink gutt.
Vent. Stopp, hold deg fast!
Jeg når deg ikke der oppe.
Greit, på tide med mer trening, så ikke vær lat.
Apport!
Pannekake.
Følg med! Hent pinnen.
Hei, se her. Vil du ha mer bambusmelk?
Sånn. Hent den.
Hei, der borte. Stopp!
Kan du høre på meg?
Slutt å leke.
Kom igjen, Pannekake.
Du adlyder meg ikke.
Pannekake. Kom hit. Kom hit, gutt.
Kom igjen. Flink gutt. Hitover!
Pannekake! Kom igjen.
Pannekake. Det gjør vondt. Magen min. Å, hjelp meg.
Du bryr deg jo om meg.
Jeg er tilbake, Pannekake.
Hei sann, har du savnet meg?
Jeg har savnet deg.
Lao Chen kommer hjem om noen få dager. Jeg må være forsiktig.
Jeg må dekke over sporene mine når jeg kommer for å treffe deg.
De må ikke finne deg. Så du må være stille når jeg ikke er her.
Jeg har aldri hatt en venn før, Pannekake.
Jeg vil ikke miste deg. Du er alt jeg har.
Du er bestevennen min.
Jeg tror jeg så moren din i dag.
Kanskje hun leter etter deg.
Hvorfor er ikke døra låst, Lu Yang?
Jeg er utslitt.
Utrolig.
Hva?
Nei, ingenting.
Hei, du er tilbake.
Ja.
Hvor er gutten?
Ta det rolig.
Få deg litt søvn.
Én ting til.
Det glemte jeg nesten.
Jeg reiser i morgen.
Ta disse. Jeg vil at du skal ha dem.
Selv om vi ikke fikk tak i ungen,
så har du gjort mye for meg.
Ingen årsak.
-Det er synd vi ikke fikk tak i ham. -Ja.
Vi var så nære.
Xiao Feng.
Jeg vet faktisk hvor ungen er.
Kom nærme. De gjemmer seg her borte.
Lu.
Der fikk jeg endelig tatt deg!
Du var flink, Lu. Kjempeflink. Ikke vær redd.
Vet du hvor mange det er som hadde likt å fange en panda?
Jeg fatter ikke at du fanget ham.
Du gjorde en fantastisk jobb.
La oss lage middag for å feire, Lao Chen.
Lu er en helt. Jeg kan ikke tro det. Utrolig!
Før så vi pandaer kun på bilder.
Dette er...
Dette er første gang jeg tar et eget bilde.
Bra! Så fint.
Han er vakker. Jøss.
Vær så god.
Spis dette. Spis! Ikke bare lukt på det.
Vil du spise dette?
-Jeg er tilbake. -Hei.
Jeg plukket fersk bambus til pandaen.
Jeg tror dette holder til reisen deres.
-Kan du hjelpe meg, Lao Chen? -Ja.
Han spiser ingenting!
Jeg har prøvd i hele morges, men han tar ikke én bit.
Kanskje han savner moren sin.
Jeg så forresten moren og broren hans nede ved elva.
Jeg tror i hvert fall at det var henne.
Du tror vel ikke at hun fortsatt leter etter ham?
Hvorfor hadde det overrasket deg?
Det hadde bare vært merkelig.
Alle på instituttet fortalte meg at...
At en pandamor kun kan ta seg av én bjørn.
Så det er det dere forskere sier om slike ting.
De har alltid sagt det.
Ja vel, småen. Ta en bit. Spis den for meg.
Du er vår første fangst.
Instituttet kommer til å elske dette.
Du skal hjelpe oss med å lære om pandaer slik at vi kan beskytte dere.
Hjelp meg nå. Spis!
Du må holde deg frisk under turen nedover.
Hei, Lu Yang, kan du gjøre meg en tjeneste?
Hvordan fikk du ham til å spise?
Hør på meg. Denne ungen betyr mye for oss.
Jeg er nødt til å gi ham mat. Han er veldig ung.
Han overlever ikke lenge uten mat og vann.
Slutt å hugge, og hør på meg!
Denne ungen er viktig for oss.
Kan du ikke bare fortelle meg hvordan man fôrer ham?
Har gutten det bra? Han sier ingenting.
Lu Yang er alltid slik.
Forresten...
-Om du fortsatt skal dra i morgen... -Ja?
Når du kommer til byen håper jeg
at du kan spørre litt rundt om noen er interesserte
i at jeg fanger andre ville dyr.
Vi burde snakke inne. Kom. Inn.
-Men vent litt... -Her inne.
Pandaen...
Bare et lite øyeblikk.
Sett deg ned. Hvil benet litt.
Jeg tror at jeg virkelig kan hjelpe forskere som deg her oppe.
Ta det rolig.
Når jeg kommer tilbake med pandaen, vil flere folk komme til deg.
Alle vil få vite hva du har gjort. Alle!
Jeg er sikker på at flere forskere vil kontakte deg
når de får sett ungen.
De vil holde deg opptatt hele året. Det er vel det du vil?
Ja da.
men akkurat nå er jeg mest bekymret for pandaen
og det at han ikke spiser.
Bambusen er fersk, men likevel tar han ikke en bit!
Hva gjør jeg om han blir syk på reisen?
Skål, Lu Yang!
Her, spis litt kjøtt.
Gratulerer. Spis opp!
Jeg elsker det.
Hvordan i all verden fanget han ungen?
Det er jeg som skal være den profesjonelle, du er fjelleksperten,
men han fanget ungen før oss.
Og enda verre...
Gutten kunne ikke kontakte oss fordi vi var langt oppe i fjellet.
Det føles som jeg har reist rundt halve Kina med dette skadde beinet.
Du bare fortsatte å gå!
Ja.
-Vær så god. -Nei, jeg er forsynt.
Bare én for å feire.
Bare én til.
Det holder. Hva prøver du på?
Gutt. Du er altfor tung. Det er vanskelig å bære deg.
La meg ta en liten pause.
Lao Chen!
Hva er i veien?
Se deg rundt!
Hør her.
Du får ikke en krone hvis jeg ikke får den ungen.
Vi må være raskere.
Ellers tar de oss igjen.
Jeg kan ikke beskytte deg, men det kan moren din.
Du må finne henne.
Kom igjen. Vi må få opp farten.
De har sikkert kommet et godt stykke på vei.
Hvor tror du han fører ham?
Jeg vet ikke. Jeg aner ikke hva det går av Lu Yang.
Fort deg!
Gutten har ikke bodd med meg lenge.
Han har aldri gjort noe galt før.
Jeg vet ikke hva det går av ham.
Vent her.
Kom ut, Pannekake. Der borte er hjemmet ditt.
Lao Chen sa han hadde sett moren din.
Kom igjen. Moren din venter.
Beveg deg. Gå!
Denne veien. Fort! Denne veien.
Kom igjen. Ikke vær redd.
Kom igjen, Pannekake. Jeg kan hjelpe deg over.
Hør på meg, Pannekake.
Du må forlate meg.
Gå! Du må komme deg vekk herfra!
Du må dra slik at de ikke fanger deg.
Så slutt å leke, og dra!
Dra av sted! Slutt å leke. Gå!
Lao Chen!
Vi har fulgt en blindvei.
Denne ungen er smart.
Fort deg, Pannekake! Løp!
Du er nødt til å dra!
Stikk!
Bare kom deg vekk herfra!
Han fører ham til moren. Hvordan visste han veien?
Han må ha overhørt meg snakke til deg.
Dra og finn moren din.
-Pannekake! Løp! -Det er ingen overraskelse.
Hun vil ta seg av deg. Dra!
Se, der!
Gå til moren din, nå!
Pannekake!
Ikke glem meg!
Vi må få opp farten. Vi må bevege oss om du vil ha ungen.
Så klart jeg vil ha den.
Men ikke slik.
Kanskje han bør dra tilbake til moren sin.
Hun kan passe bedre på ham enn noen andre.
Denne er ikke vår.
Vi finner en annen en dag som trenger vår hjelp.
Lu har rett.
Han er fri.
Du snakker igjen.
Det går bra, Lu Yang.
Du gjorde det rette.
Du må ta farvel, Lu.
Det var en av de verste og beste dagene i livet mitt.
Jeg mistet bestevennen min,
men jeg fikk en far.
Og ettersom årstidene gikk,
fortsatte livet.
Lidelser gjorde meg sterk.
Det fine gjorde meg takknemlig.
Men jeg tenkte alltid på ham.
Jeg savnet ham svært mye de første få månedene.
Jeg klarte ikke å få det runde ansiktet ut av tankene.
Jeg ville sørge for at han var trygg.
Og så, en dag...
Pannekake.
Det er deg! Hvordan går det?
Jeg har savnet deg.
Jeg reddet livet hans...
Har du savnet meg?
Og han endret mitt for alltid.
Dette spesielle vennskapet...
En gutt og en bjørnunge
ga meg håp og lidenskap,
en grunn til å leve.
Jeg ble til den mannen jeg er i dag
bare fordi jeg ble berørt av en liten pandas kjærlighet.
Fra den dag av, begynte jeg å studere lidenskapelig.
Alt jeg ville gjøre, var å hjelpe disse vidunderlige skapningene.
Tidlig på 80-tallet
ble verdens første pandaavlingssenter grunnlagt i Wolong.
Det ligger i hjertet av området der kjempepandaer går fritt rundt.
Se på det.
I hundrevis av år har pandaens naturlige habitat blitt hardt rammet.
De har vært på randen av utryddelse.
Wolong-reservatet har vært, og fortsetter å være,
nøkkelfaktoren til villpandaens tilbakekomst.
Per dags dato, har antallet av pandaer steget tilbake til 1600.
Vi fortsetter å vie livet vårt til å beskytte disse magiske dyrene
slik at de kan leve glade og trygge i verden.
Moren din kaller på deg, Pannekake. På tide å dra.
Vi vil ikke at de skal bekymre seg for deg.
Gå. Så flink gutt.
Gå nå. Du må gå tilbake.
Gå! Jeg kommer til å savne deg også.
Sånn ja.
Så flink gutt.
12. mai, 2008, klokka 14:28,
kom det et voldsomt jordskjelv med 8,0 på Richters skala
som endret fjellene og skogene i den kinesiske provinsen Sichuan.
Filmingen av denne filmen, som har startet noen måneder før,
ble forstyrret av jordskjelvet, og moren til de to pandaungene
fra filmen var dessverre et av utallige ofre fra katastrofen.
Produsenten, regissøren og besetningen vil dedisere denne filmen til Sichuan
og de flotte og modige menneskene, Wolong naturreservat,
og pandaene som bor der, samt alle som har hjulpet til
med å gjenbygge de rammede områdene.
Norske tekster: Maria Rudfoss