Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היה היה מקום.‬
‫אתם מכירים אותו, הילדות.‬
‫לכל אחד יש אחת משלו.‬
‫שלי נמצאת בחנות הזו, שייסד סבא שלי.‬
‫- אופנת סינגמן‬ ‫לבוש ספורט אלגנט -‬
‫זו אימא, מרים.‬
‫המלכה של הבית.‬
‫עבורה, הבית והעסק הם הינו הך.‬
‫רק המחירים משתנים.‬
‫היא תמיד משוויצה‬ ‫שלקוחות נכנסים כדי לחפש משהו,‬
‫ויוצאים עם משהו אחר.‬
‫כי הם יודעים מה הם צריכים,‬ ‫אבל לא מה שהם רוצים.‬
‫נוכל לומר הרבה דברים על אימא,‬
‫אבל היא מעולם לא עמדה בחיבוק ידיים.‬
‫סוסי ומירנה הן המזכירות של אבא שלי.‬
‫לעתים נדמה לי שהן אותה אישה ששוכפלה‬
‫כדי שיהיו יעילות יותר בעבודה.‬
‫- אין לשלם בהמחאות -‬
‫אח שלי, אדוארדו…‬
‫איני יודע איך לתאר אותו.‬
‫יש לו הליכה מוזרה.‬
‫הוא תמיד הולך לאיבוד במקומות שהוא מכיר.‬
‫יש לו גם אופנוע שהוא תמיד מניע,‬ ‫אבל הוריי לא מרשים לו להשתמש בו.‬
‫אבא קנה לו אותו, אבל אמר שאנחנו היהודים‬ ‫עדיין לא מוכנים לרכב על שני גלגלים.‬
‫סבא כבר לא כאן,‬ ‫אבל הוא הותיר בנו את חותמו.‬
‫הוא נהג להביא כבשים מהדרום‬ ‫ולהציג אותן בחלון הראווה‬
‫כדי שכולם יראו את איכות הבד.‬
‫הוא הוריש לנו משפט אחד.‬
‫"תיגעו, זה צמר מרינו אמיתי."‬
‫לקוחות יקרים, בקרוב נסגור את‬ ‫"אופנת סינגמן, לבוש ספורט אלגנט".‬
‫אבא, מצד שני…‬
‫קשה לו עם אינטראקציות.‬
‫ולמען האמת, אני מעדיף‬ ‫שלא לדבר עליו יותר מדי.‬
‫שמו אהרון,‬ ‫והוא מנהל את האסטרטגיה המסחרית של החנות.‬
‫אני ראובן, הבן הצעיר,‬
‫וכולם מתכוננים לבר המצווה שלי.‬
‫על פי היהדות, זה אומר שאני הופך למבוגר.‬
‫אני מדבר אליכם כעת בקול מושאל,‬ ‫הקול שלי כילד.‬
‫אבל בקרוב אהיה בן 13‬
‫והכול עומד להשתנות.‬
‫בקרוב מאוד.‬
‫יש בעיה עם המסיבה של ראובן.‬
‫היום בלשכת המסחר נשאלתי אם זה אתי.‬
‫מה?‬
‫מה שאנחנו עושים.‬
‫מזמינים אנשים ומאלצים אותם להוציא כסף.‬
‫לא הוגן להוסיף את זה לרשימת המתנות‬
‫שגם היא תהיה בחנות שלי,‬
‫ולא לתת אותה למתחרים שלי.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫נערוך אירוע עם קוד לבוש, מרים.‬
‫אפשר לקנות את הבגדים כאן, או אצל מארין.‬
‫אם ניתן את רשימת המתנות למתחרים,‬ ‫נזין את הרוח המסחרית.‬
‫אם נעשה את זה כאן, נזין את עצמנו.‬
‫ואם נדלג על רשימת המתנות?‬ ‫-תסבכו לאנשים את החיים.‬
‫טוב.‬
‫נכון שהם יפים?‬
‫ראובן בחר אותם.‬
‫תראי לי.‬
‫הם מתוקים. האקריליק יפה, מה?‬
‫זה באמת נראה כמו זכוכית.‬
‫אבל הם לא מצלצלים.‬
‫כן, הם מצלצלים קצת.‬
‫לא באמת.‬
‫תאכלי ואל תפריעי.‬
‫אנחנו תרבות של סמלים.‬
‫פעמון הוא מסר נחמד, מזכרת יפה ממסיבה.‬
‫אופנת סינגמן.‬
‫לבוש ספורט אלגנט.‬
‫אחת, שתיים, שלוש. בדיקה.‬ ‫-די, ראובן. אנחנו אוכלים.‬
‫הוא כזה חמוד. נראה מה הוא ימציא עכשיו.‬
‫הוא מתוחכם מדי.‬
‫אנחנו הרבה יותר פשוטים.‬
‫מתוקה שלי.‬
‫איזו יפה!‬
‫בראבו!‬
‫בוא לשבת.‬
‫ראובן, אולי תלבש את החליפה?‬ ‫אבא שלך רוצה לראות אותך.‬
‫ראובן?‬
‫מי זה?‬
‫ראובן לא כאן.‬
‫הוא לא יחזור.‬
‫ברגע שמדדתי את החליפה‬
‫ראיתי את עצמי נכנס לבית הכנסת בתור בן, ו…‬
‫זה נראה כל כך…‬
‫כל כך מה?‬
‫נורא. יותר מנורא, זה שקר.‬
‫כמו לרמות את הקהילה שלנו.‬
‫גרוע מכך, טקס כוזב.‬
‫ראובן.‬
‫אתה יודע מאיפה באים שמות?‬ ‫-אבא.‬
‫אני לא ראובן.‬
‫אני מומי.‬
‫משמעותה של בר המצווה היא להחליט בעצמנו,‬
‫לקחת אחריות על המעשים שלנו.‬
‫מרים הייתה בת 12 בלבד כשהצילה את משה.‬
‫בן.‬
‫השם שלך הוא נבואה.‬
‫זו הנשמה שלך. זו אנרגיה.‬
‫אתה לא אוהב את הנשמה שלך?‬
‫ומה אתה יודע על הנשמה שלי?‬
‫במשך אלפי שנים‬
‫העברנו את אש התמיד.‬
‫אני אוהב אותך. אני תומך בך.‬
‫בשם האהבה הזאת‬
‫אני מבקש ממך‬
‫להגיע לנמל עם השם ראובן.‬
‫כשתפליג, תוכל להיות מומי.‬
‫תקרא לעצמך איך שתרצה.‬
‫טוטי, צ'ופי, צ'וצ'י, צ'יצ'י. לא אכפת לי.‬
‫תעשה סקס עם פנדה, אם תרצה.‬
‫מה הקטע עם הפנדה?‬
‫אני מדבר על השם שלך.‬
‫לא מה שתעשה עם המגדר שלך.‬
‫תכבד אותו. יש סיבה שנתתי לך אותו.‬
‫אתה תעלה לתורה‬
‫עם אותו השם שקיבלת‬
‫בברית המילה שלך.‬
‫אני רוצה לעלות לבימה‬
‫בשם מומי חיה, על שם סבתא.‬
‫וסינגר, על שם מכונת התפירה.‬
‫אתה רוצה להחליט?‬
‫אז תחליט, ראובן. תחליט.‬
‫מומי סינגר בתחת שלי!‬
‫שמך הוא ראובן.‬
‫ראובן.‬
‫קראנו לו ראובן.‬
‫הראשון מבין 12 השבטים.‬
‫בנה של לאה‬
‫הפחות אהובה מבין נשותיו של יעקב.‬
‫היא אמרה, "ראובן…‬
‫"ראו, בן."‬
‫תראי את ספר בראשית.‬
‫תראי את אדם.‬ ‫בוקר אחד הוא קם ונתן שם לכל דבר.‬
‫הוא הבן שלך, זה שונה.‬ ‫זה לא סוודר עם תווית שאתה מוציא מהחנות.‬
‫מרים.‬ ‫-כן.‬
‫כדי שהוא יהיה כאן‬
‫כדי שתהיה לי זקפה…‬
‫המוח שלי שלח פקודה לאיבר‬
‫להיות קשיח ולחדור אלייך.‬
‫הוא קודם נוצר כאן.‬
‫"ראובן".‬
‫ואז הוא גדל ברחם שלך.‬ ‫-כן.‬
‫לפיכך, כל בן, עד סוף ימיו…‬
‫הוא פקודה של מוח אביו.‬
‫תודה, אהרון, על ההכרה בחלק שלי.‬
‫אוכל לומר את דעתי?‬
‫זה לא חדש.‬
‫ראית כמה קל לו לנעול עקבים גבוהים?‬
‫"האימא עיוורת כלפי בנה".‬
‫"האימא עיוורת כלפי בנה."‬
‫ראובן.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מומי…‬
‫את צריכה משהו?‬
‫את באמת רוצה בת מצווה, כמו לילדה?‬
‫תעזור לי.‬
‫אני, ראובן סינגמן‬
‫עם חליפת החלומות של הוריי…‬
‫שהיום אחר הצהריים נתפרה עם סיכות לגופי‬
‫שעד לפני זמן מה‬
‫חשבתי שהוא שלי.‬
‫אבא.‬
‫בלבוש של בן הקהילה שלך‬
‫אני אומר לך…‬
‫אני מוותר על המסיבה שלי.‬
‫אתם יכולים לדחוף את בר המצווה לתחת שלכם.‬
‫אתה.‬
‫- מומי -‬
‫מהו הסוד מאחורי קולה של מומי סינגר?‬
‫הדיווה הכשרה.‬
‫מומי סינגר, גבירותיי ורבותיי!‬
‫- המלכה -‬
‫- מומי הגדולה -‬
‫- אוהבים את מה שאת עושה -‬
‫מומי, איך את מתכוננת לקאמבק שלך?‬
‫טוב, אני חוזרת הביתה.‬
‫בכל מקרה, ארגנטינה‬ ‫היא אחד המקומות הטובים בעולם ליהודים.‬
‫- מומי סינגר -‬
‫המוצא האמיתי שלי הוא התעלומה.‬
‫תמיד הייתה לי אוזן טובה,‬ ‫ולכן אני עושה מוזיקה.‬
‫אני אפילו משנה מבטא‬ ‫כשאני נשארת באותו מקום לזמן רב.‬
‫המניע הגדול ביותר שלי הוא החלום.‬
‫ומהו החלום?‬ ‫-לתת לזה לקרות.‬
‫הפכת את היידיש לאופנתי בכל רחבי העולם.‬
‫למה יידיש? מה תגידי לאלו שחושבים‬ ‫שהמזמורים האלו שייכים לעבר?‬
‫הייתי אומרת ש…‬
‫שחזרה לאחור זו הדרך היחידה להתקדם.‬
‫הפכתי את הקינה לחגיגה.‬
‫"גישה קלינית לגבריות".‬
‫זו סקירה של המורשת הפרוידיאנית‬ ‫בראייה מגדרית.‬
‫זה נהדר, מעניין מאוד.‬ ‫-כנראה.‬
‫וקשה מאוד, לא?‬
‫אתה לומד את זה כבר שנים.‬
‫מה נעשה?‬
‫שנארוז אותו במזוודה?‬ ‫או שתיקח אותו איתך, כרגיל?‬
‫מעולם לא חשבתי שאחזור.‬
‫ניסע ביחד. את לא לבד.‬
‫התיק שלי קל, אבל הכול מכביד עליי.‬
‫תירגעי, מומי. אני אעזור לך.‬
‫תוכלי לארוז עד 23 ק"ג של חרדות.‬
‫- מלון קלרידג' -‬
‫מומי.‬
‫ילדים! סנדרה!‬
‫בואו.‬
‫היכנסו.‬
‫ברוכים הבאים לאחוזה שלנו.‬
‫שיפצנו אותה מאז שעברנו לכאן, לאט-לאט.‬
‫לאט לאט?‬ ‫-ברוכים הבאים, ברוכות הבאות.‬
‫הידיים שלי רטובות, סיימתי כמה דברים.‬
‫מיד אגיע, בואו.‬ ‫-בואו.‬
‫הרטיבות היא בכוונה,‬ ‫כדי להזכיר לנו שאנחנו עדיין בשיפוצים.‬
‫בואו.‬
‫איפה הילדים?‬
‫אני לא מאמין שהם לא כאן, לא היום!‬
‫איבדתי את ילדיי‬ ‫בדיוק כשהתהילה דפקה על דלתנו!‬
‫הנה הם!‬ ‫-תראו!‬
‫אני לא מאמינה כמה שאתם מתוקים.‬ ‫-בראבו!‬
‫אתם ממש בוגרים, כל כך גדולים.‬
‫תנחשו מה הבאתי?‬ ‫-מה?‬
‫מתנות.‬
‫סרחיו.‬ ‫-מתנות.‬
‫מתנות.‬
‫בואו נראה.‬
‫זה עבור חיה.‬
‫תודה, סרחיו.‬ ‫-תודה!‬
‫איזה יופי.‬
‫זה עבור לאון.‬
‫תראה, הבנאי!‬
‫ומה בשבילי? תראה לי.‬ ‫-אדוארדו.‬
‫לא!‬
‫הדבר הזה. לא היית צריכה.‬ ‫-ואו. זה יקר.‬
‫לא יאמן, תראי.‬
‫נכון שזה יפה?‬ ‫-ואו.‬
‫אתם עשיתם אותם?‬ ‫-כן.‬
‫אתם יודעים מה?‬
‫מה?‬ ‫-אשים אותם בחדר ההלבשה שלי.‬
‫זה יזכיר לי אתכם כשאני בעבודה.‬
‫כן.‬
‫את כל כך יפה, באמת.‬
‫דיברת עם מומי?‬
‫זה לא הזמן המתאים, סנדרה.‬
‫זה אף פעם לא הזמן לדבר כזה, לא?‬
‫תזכור שהחיים חולפים כהרף עין.‬
‫כולם מבקשים ממנה טובות.‬
‫אתה אחיה, ולא תבקש ממנה כלום?‬
‫הם רק הגיעו מספרד.‬ ‫יש להם ג'ט לג, זה הבדל של ארבע שעות.‬
‫בואי נחכה קצת ואז נדבר איתה.‬
‫לשנייה אחת, אני מתחננת.‬
‫מה?‬ ‫-תשחק את אלוהים לרגע.‬
‫כן? כדי שנוכל לצאת מהמצב הזה‬ ‫בצורה הכי נחמדה שאפשר.‬
‫אולי את תעשי את זה?‬
‫כבר עשיתי הכול.‬
‫לא נשאר בי כלום.‬
‫אתה לא עשית כלום.‬
‫אני בטוחה שיש לך כמה טריקים בשרוול.‬
‫- מומי סינגר -‬
‫את מאוד דומה לאח שלך.‬
‫זה מדהים.‬
‫זה כאילו שאתם אדם אחד שחולק לשניים.‬
‫יש לנו אותם הורים,‬ ‫למדנו באותו בית ספר, אבל…‬
‫אני בקושי מאמינה שהוא אחי.‬
‫את בטוחה שלא תרצי לראות את הורייך?‬
‫עדיין יש לנו הרבה זמן.‬
‫כמה עצוב.‬
‫לבקר את המשפחה שלך?‬ ‫-לא, מה שאמרת.‬
‫חשבתי שתרצה לדפוק אותי.‬
‫לדפוק? אף פעם לא השתמשת במילה הזאת.‬
‫לדפוק, לזיין, זה אותו הדבר.‬
‫מומי, הופעת במילאנו, הופעת בניו יורק.‬
‫למה לא תשירי בבואנוס איירס,‬ ‫בתאטרון סן מרטין?‬
‫זה החלום הראשון שלי, אתה יודע?‬
‫לכבות את האור, או לא? כדי שתוכל לקרוא.‬
‫לא, תשאירי אותו דולק.‬
‫מחר אני אקום מוקדם‬
‫ואלך לאגודה הלאקאניאנית‬ ‫כדי ליצור כמה קשרים.‬
‫מומי סינגר היא לא היחידה‬ ‫שיש לה עיסוקים בעיר הזאת.‬
‫הערות לעצמי.‬
‫אני מסתכל על הבית שלי מבחוץ…‬
‫על החיים שלי מבחוץ.‬
‫מתאמן למתי שאצטרך לאסוף את הילדים‬
‫ולחכות להם בחוץ…‬
‫ולצלצל בפעמון.‬
‫אצטרך להתרגל לצלצל בפעמון.‬
‫ולהודיע להם לפני שאני בא.‬
‫תמיד להודיע לפני שאני בא.‬
‫- ראובן, "ראו, בן" -‬
‫- טבלת גימטריה עתיקה (נומרולוגיה) -‬
‫- טולדו -‬
‫- תאטרון סן מרטין -‬
‫- אופנת סינגמן‬ ‫לבוש ספורט אלגנט -‬
‫אבא.‬
‫מה שלומך?‬
‫מנסה לשרוד.‬
‫ואת?‬
‫אותו הדבר.‬
‫חבל שנאלצת לבוא ולראות אותי.‬
‫זו הפעם השנייה שהרסתי את אחת ההופעות שלך.‬
‫יחשבו שאני גונב את תשומת הלב.‬
‫שמעת אותי פעם שרה?‬
‫תמיד.‬
‫אפילו בדממה.‬
‫כאילו שהמוזיקה הזאת מגיעה מהראש שלי‬
‫ונכתבה במו ידיי ובלבי.‬
‫אני אוהב שאת שרה את "בתנור".‬
‫אתה זוכר?‬
‫כמובן.‬
‫את שרה בדיוק כמו סבתא.‬ ‫-כמו סבתא?‬
‫היא העריצה אותי.‬
‫בגללה אני גם מרוכזת בעצמי.‬
‫מומי.‬
‫לעולם לא אסלח לעצמי.‬
‫סלחתי לך, אבא.‬
‫אפילו עם הסליחה המוחלטת שלך…‬
‫זה לא מספיק לי.‬
‫מאז אותו יום הפסקתי לחיות.‬
‫והפכתי להיות הורה שורד.‬
‫לא, אבא.‬
‫היית האבא הכי טוב שיכולת להיות.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מיהרתי לכאן…‬
‫אז לא הסרתי איפור.‬
‫מה?‬
‫המתנה שבחרנו לאורחי המסיבה.‬
‫רוצה לקחת אותה?‬
‫למה?‬
‫למקרה שנאבד זה את זה שוב.‬
‫כדי שאמצא אותך.‬
‫אבל מה אעשה עם זה, אבא?‬
‫אתלה אותו על צווארי, כמו פרה?‬
‫זה אפילו לא מצלצל, זה פלסטיק.‬
‫את טועה.‬
‫הפעמון לא יוצר את הצליל.‬
‫אלא האוזן שמאזינה לו.‬
‫קחי אותו, מומי.‬
‫תגרמי לפעמון לצלצל.‬
‫בתי הקטנה.‬
‫איזה שיער יפה.‬
‫קחו מה שאתם רוצים, אני סיימתי.‬
‫אין לי אפילו כוח לפתוח את החנות.‬
‫מה אעשה אם לא אפתח את החנות?‬
‫אני כל כך עייפה, מותשת.‬
‫אני מרגישה כל כך מותשת.‬
‫וגם אחיך, הוא כל כך עייף.‬
‫יש אנשים שיודעים בדיוק מה הם רוצים,‬ ‫אבל אחיך…‬
‫הוא לא יודע.‬
‫מומי, לא תדברי איתי?‬
‫סלחי לי, בתי.‬
‫סלחי לכולנו, בתי.‬
‫מומי, את מוכנה?‬
‫המומים מותשים, הם חייבים לאכול משהו.‬
‫שיתרגלו לזה.‬
‫בלי הקולות שלהם הם ירעבו יותר.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫אני סיימתי.‬
‫אני רוצה לחזור.‬ ‫-אולי תלכי לנמנם?‬
‫זה יעשה לך טוב.‬
‫אתה יודע מה אבי אמר לי כשכאב לי?‬
‫שאלו כאבי גדילה.‬
‫שאם אנוח לרגע, זה יעבור.‬
‫אם הייתי עושה את זה,‬ ‫לא הייתי הופכת למומי סינגר.‬
‫הייתי רוצה לקום,‬
‫ולשיר כמו אריאל, בת הים המזדיינת.‬ ‫אבל זה לא עובד ככה.‬
‫די!‬
‫איבדתי את הקול שלי.‬
‫אתה מבין את המשמעות?‬
‫אין נוכחות חזקה יותר מזו של המתים.‬
‫עם החיים אפשר להתווכח,‬
‫עם המתים אפשר רק להשלים.‬
‫זה לא צירוף מקרים שזה קורה עכשיו.‬
‫מה אבא שלך אמר?‬
‫"מומי סינגר בתחת שלי".‬
‫כנראה שאת חוזרת לקול הילדות שלך.‬
‫זה הקול של ראובן.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫לילד אין קול משלו.‬
‫הקול שלו…‬
‫נשמע מפיו של אביו.‬
‫הקול של ראובן מחייה את אביך‬
‫כדי שהוא לא ימות.‬
‫לא.‬
‫זה בלתי אפשרי, סרחיו.‬
‫מומי, זה לא עניין מגדרי.‬
‫זו בחירה בין מומי הבוגרת לבין מומי הילדה.‬
‫זו לא מהות בר המצווה?‬
‫אתה יודע מה אני צריכה עכשיו?‬
‫לאכול כריך פסטרמה עם אחי.‬
‫אני צריכה שתעזור לי לתקן משהו.‬
‫כן, אני מקשיב.‬
‫זה אישי מדי, אדוארדו. זה אישי מדי.‬
‫לא, זו אחריות גדולה מדי.‬
‫מה? לא אמרתי כלום.‬
‫מה עם סרחיו?‬
‫ואימא?‬
‫אני זקוקה לעזרתך, אדוארדו.‬
‫זה כל כך אישי, שאוכל לעשות את זה רק איתך.‬
‫אני רוצה לעשות לי בת מצווה.‬
‫מה?‬
‫שמעת אותי.‬
‫עושים את זה בגיל 13.‬
‫בנות עושות את זה בגיל 12, כי…‬
‫הן כביכול בוגרות,‬ ‫אז אפשר לעשות את זה מתי שאת רוצה.‬
‫טוב, מומי, אז חקרת את הנושא.‬
‫מה אוכל לעשות? תעשי כרצונך.‬
‫לא אוכל לעשות את זה לבד.‬
‫אעשה את זה איתך, אחי.‬
‫זה ייקח הרבה זמן? כי…‬
‫יש לי הרבה דברים על הראש, מומי.‬
‫אדוארדו.‬
‫אני רוצה בת מצווה, לעזאזל.‬
‫תבוא איתי?‬
‫לאקאן אמר פעם…‬
‫"נצרו את המורשת שלכם."‬
‫את עושה דבר יפה, מומי. זה צעד גדול.‬
‫אני עוזבת, סרחיו.‬
‫את עוזבת אותי?‬
‫אני לא עוזבת אותך. אתה נשאר.‬
‫אני עוזבת.‬
‫תודה שהודעת לי.‬
‫"במקום שבו לא תוכלי לאהוב…‬
‫"אל תישארי."‬
‫טוב, אני נשאר.‬
‫עם מי שאוהב אותי.‬
‫עם המשפחה, בחנות, כאן.‬
‫שלא כמוך, הבורחת הנצחית.‬
‫אין דבר מסוכן יותר מקורא.‬
‫בגללך אני שונאת ספרים.‬
‫גרמת לי להרגיש כמו טיפשה מזמרת.‬
‫הנה כל מה שביקשת.‬
‫ספרי הדרכה לבר מצווה‬
‫ספרי תורה. זה החלק הכתוב,‬ ‫וזה החלק שמדבר.‬
‫איך זה מדבר אם זה כתוב?‬
‫לפעמים הפרשנות מעניינת יותר מהטקסט המקורי.‬
‫תסתכל בפרשנות של רש"י לדינה,‬
‫הטרנסית היהודייה הראשונה בהיסטוריה שלנו.‬
‫כן, בתו של יעקב שהפכה לטרנסית ברחם אימה.‬
‫נכון מאוד.‬
‫אימא שלה התפללה בלהט,‬ ‫עד ששינתה את מינו של העובר הזכרי.‬
‫לעולם אל תזלזל…‬ ‫-באהבת אם.‬
‫אם זה לא ישכנע את הרב, אני לא יודעת.‬
‫בכל מקרה, יש כמה אזכורים לנשים בתורה.‬
‫אפשר לספור אותן…‬ ‫-על יד אחת.‬
‫כן.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫מוכנה?‬
‫מותק, לקחת את הכול?‬
‫הכול.‬
‫הם נוסעים רחוק?‬
‫נסיעה לשכונת אונסה‬ ‫היא גלות של שמונה רחובות.‬
‫זה נכון?‬
‫מה?‬
‫מה שלא מוצאים באונסה,‬ ‫לא מוצאים בשום מקום. אפילו לא רב.‬
‫בוא.‬
‫כאן.‬ ‫-כן.‬
‫חשבנו שנחמד להשאיר אותו כמו שהוא,‬ ‫כמו מוזאון של הדברים שלך.‬
‫הבית של סבתא, הגלות הראשונה של מומי.‬
‫את בסדר?‬
‫לא חשבתם למכור אותו, או משהו?‬
‫כן, חשבנו. אבל הירושה לא בוצעה כראוי,‬
‫ולהשכיר את הבית גם לא קל, אז…‬
‫האמת היא שאבא השתמש בו‬ ‫בשביל הדברים שלו, את מבינה?‬
‫לא… תראי.‬
‫תראי, מומי.‬
‫מה?‬
‫מכשירי הקשר.‬ ‫-מה?‬
‫מכשירי הקשר.‬ ‫-אילו מכשירי קשר?‬
‫מכשירי הקשר שסבתא נתנה לנו.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫את לא זוכרת, היית קטנה, אבל…‬
‫סבתא נתנה לנו אותם, אבל בלי סוללות.‬
‫הלכנו לקנות אותן עם אבא,‬
‫מסתבר שהסוללות היו יותר יקרות מהצעצוע.‬
‫חזרנו עם הצעצוע ובלי הסוללות.‬
‫ואבא אמר… את לא זוכרת? אבא אמר…‬
‫"בקרוב יהיו סוללות מיובאות,‬ ‫סוללות מיובאות, סוללות מיובאות."‬
‫טוב.‬
‫הסוללות לא הגיעו.‬
‫סבתא אמרה שאנחנו לא צריכים סוללות,‬
‫שאנחנו האחים נתקשר איכשהו.‬
‫את יודעת מה יש לי?‬
‫ספרי הדרכה לבר מצווה.‬
‫המקוריים.‬
‫רוצה להתאמן קצת לבת המצווה שלך?‬
‫לא?‬
‫הוא אמר שאני מכורה לטלוויזיה, וזה נכון.‬ ‫מרוב דיכאון לא זזתי מהטלוויזיה.‬
‫נרשמתי גם לריקודי-עם ב"הבריקה".‬
‫זה היה יותר גרוע.‬
‫חיפשתי מפלט בטוח, ו…‬
‫מצאתי רק דחייה.‬
‫סילקו אותך מריקודי-עם?‬
‫וגם משיעורי זמרה, לך תבין.‬
‫ספורט אחר לנשים הציל אותי.‬
‫וינג צ'ון.‬
‫יום אחד, לאחר ריקודי העם,‬ ‫ראיתי מחצלת טטאמי במגרש כדורסל.‬
‫היה שם אדם עם ידיים יפות.‬
‫פפדופולוס.‬
‫הוא לימד אותי להיות מודעת‬ ‫לאוויר שנכנס ויוצא מגופי.‬
‫יום אחד עמדנו במעגל, והגיע תורי.‬
‫ראובן היה שם.‬
‫הוא צבר תאוצה ובעט בכל כוחו.‬
‫כשהוא הסתובב, לוח העץ היה שלם.‬
‫אז פפדופולוס הסתכל עליי‬
‫אבל לא ראה את ראובן.‬
‫הוא הביט בעיניה של מומי.‬
‫הפכת למפורסמת.‬
‫הוא ראה אותי.‬
‫מגיע לך.‬
‫זה גם בזכותך.‬
‫למרות שבאמת לא הודיתי לך מספיק.‬
‫למה את כאן, מומי?‬
‫ספר לי על ראובן.‬
‫כשחשבתי שאיבדתי אותו, לפתע…‬
‫הוא שוב דפק על דלתי.‬
‫נדמה שהפעם אני מוכנה לפתוח את הדלת.‬
‫אפשר?‬
‫את בדרך הנכונה.‬
‫זה מסע ארוך.‬
‫אבל את לא עושה אותו לבדך.‬
‫הכביש מתקדם הלאה…‬
‫אבל המסע חוזר לאחור,‬
‫כי הוא יגמר…‬
‫במקום שבו התחיל.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫התשובה‬
‫נמצאת בחצי השני שלך.‬
‫מה כתוב כאן?‬
‫אני לא יודע לקרוא את זה.‬
‫- עולם הפאות -‬
‫אנחנו פתוחים עד 18:00.‬
‫ביי.‬
‫לוצ'ו לוי.‬
‫ידעתי שאמצא אותך כאן.‬
‫זה לא היה קשה.‬
‫חלק מאיתנו לא עזבו.‬
‫אתה מאושר, או מה?‬
‫לא בא לי לדבר על זה.‬
‫זה לא צנוע.‬
‫מותר לדבר על אושר בקול רם,‬ ‫אף אחד לא ימנע זאת ממך.‬
‫בוא הנה.‬
‫אכיר ביניכם.‬
‫מומי, זה לוצ'ו, בעלי.‬
‫לוצ'ו, אלו מומי ואח שלה.‬
‫אדוארדו.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אני לא מבינה, יש לכם אותו שם?‬
‫יש לנו אותו שם.‬
‫מישהו בחר באותה הנבואה לשנינו.‬
‫אתם לא מתבלבלים?‬
‫אנחנו מאוהבים,‬ ‫זה אומר שאנחנו קצת מבולבלים.‬
‫טוב, בכל אופן…‬
‫מכשירי הקשר של סבתא.‬
‫המכשירים האלו הובילו להתמוטטות מוחלטת.‬
‫סבתא אמרה שיש לנו בעיית תקשורת,‬ ‫אז היא נתנה לנו…‬
‫מכשירי קשר, אבל בלי סוללות.‬
‫הם עובדים על סוללות ליתיום, לא…‬
‫תשעה וולט.‬ ‫-כבר לא מייצרים כאלו.‬
‫אין לנו כאלו.‬ ‫-לא.‬
‫לא, ואין…‬
‫לא?‬
‫אפילו לא בשביל מומי סינגר?‬
‫אין להם מחיר בשוק.‬
‫לא, אין מחיר. זה…‬
‫זה כל כך…‬
‫תראה, המחיר לא משנה, לוצ'ו.‬
‫חשבתי שאולי יש לך משהו…‬
‫במחסן שלך?‬
‫נהדר. תחזיק את זה, בבקשה.‬
‫מיד נשוב.‬
‫תתנהגו יפה.‬
‫זה שיער אדם. זה מצוין.‬
‫תראי, הכול טבעי.‬
‫הכול.‬
‫זו רשת סודית שמחברת בין מחסנים באונסה.‬
‫הכול מחובר מתחת לאדמה. במקרה של מתקפה…‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה לחוץ?‬ ‫-לא.‬
‫ואתה?‬
‫איזו הקלה.‬
‫הרגשתי שאתה בוהה בי ולא ידעתי איך להגיב.‬
‫אני אוהב גברים, אבל לא את כל הגברים.‬
‫אני בעיקר לא אוהב סטרייטים נשואים.‬
‫גם אם אתה עומד להתגרש.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫כשנכנסת חשבתי, "האיש הזה…‬
‫"הוא אבוד.‬
‫"מחפש נואשות את מה שמתחת לאפו."‬
‫אתה לא יודע איך לספר להוריך‬
‫ואיך יהיה הקשר עם ילדיך לאחר הגירושים.‬
‫לא, זה משהו שאני לא יודע. לא יכולתי.‬
‫אי-נוחות היא קרקע יציבה.‬ ‫אתה מגיע הביתה אל מבט מרושע.‬
‫הכול בסדר, אבל…‬
‫לא, זה…‬
‫זה כמו תהום.‬
‫תתקשר אליה עכשיו ותגיד לה.‬
‫לא, אני לא יכול.‬
‫לא.‬
‫היא רוצה ממני הצעה.‬
‫ואני…‬
‫עדיין אין לי כזאת.‬
‫יש כאלו שפשוט קופצים לבריכה.‬
‫ואחרים…‬
‫נכנסים אליה לאט.‬
‫אני אפילו לא מוצא את הבריכה.‬
‫חבר'ה…‬
‫מה אנחנו עושים? מישהו יכול להגיד לי?‬
‫מה?‬
‫מתאמנים…‬
‫על הריקוד.‬ ‫-דיברנו על זה, חבר'ה.‬
‫אנחנו עוצמים עיניים‬
‫כי אנו מדמיינים את ירושלים.‬
‫אם אלוהים יתגלה,‬ ‫אנחנו לא יכולים לראות אותו.‬
‫הכוונה, חבר'ה,‬ ‫הכוונה שאיתה אנו עושים דברים.‬
‫אחרת זו מחווה ריקה מתוכן.‬
‫מה קרה? אנחנו עצובים כי מומי הלכה?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫ומה נעשה? נשקע בעצב?‬
‫כן.‬ ‫-לא!‬
‫לא.‬
‫אנחנו מתאמנים על ריקוד לבת המצווה שלה.‬
‫ואיך אנו עושים את זה? בשמחה או בעצב?‬
‫בשמחה?‬ ‫-בשמחה?‬
‫בשמחה.‬
‫אם נעשה את זה בשמחה, נעשה את זה טוב יותר,‬
‫כך המופע שלנו יהיה נפלא אפילו יותר.‬
‫יש לזה תכלית.‬
‫זה לא רק להזיז את הרגליים.‬
‫טוב, מההתחלה.‬
‫חבר'ה, אתם ממלאים את הבית בשירה.‬
‫עכשיו אני יודע איך זה להיות מומי.‬
‫מה שלומך, גרפונקל?‬
‫האחים סינגמן.‬
‫חל בך…‬
‫שינוי.‬
‫העור שלך‬
‫בהיר יותר.‬
‫כולנו קצת שונים, גרפונקל.‬
‫תודה.‬
‫טוב, גרפונקל, באנו לכאן בגלל בעיה קצת…‬
‫דחופה.‬
‫יש לנו עניין לא סגור.‬
‫אחותי רוצה לחגוג את בת המצווה שלה.‬
‫בת.‬
‫עם…‬
‫עם ת'.‬
‫לבנים שנולדו כבנים‬
‫יש מצוות מסוימות, שאין לאלו שנולדו כבנות.‬
‫כמו ברית מילה‬
‫כמו הנחת תפילין,‬
‫כמו בר מצווה. זה עניין ביולוגי.‬
‫ובנות…‬
‫עושות בת מצווה.‬
‫אנחנו לא מדברים על ביולוגיה, גרפונקל.‬
‫ולא אעשה לך שיעור בחינוך מיני בבית הכנסת.‬
‫נכון?‬
‫לראובן אין אפשרות לעשות בת מצווה.‬
‫ולא משנה איך את מרגישה.‬
‫התורה לא מתחשבת ברגשות שלך.‬
‫אחרת זו לא הייתה התורה.‬
‫זה החוק.‬
‫הוא חייב להישאר קבוע כדי שמשהו ישתנה.‬
‫ומה לגבי טרנסמצווה?‬
‫מה?‬
‫טרנסמצווה?‬
‫איך הגעתם לשם הזה?‬
‫כסימן מסחרי זה מצוין.‬ ‫יש לכם זכויות יוצרים?‬
‫גרפונקל, יש לך עמיתים‬ ‫שיביעו קצת יותר הבנה?‬
‫אין סיכוי לטרנסמצווה.‬
‫תראה.‬
‫אין יהודייה ממני.‬
‫אז ההפסד הוא שלך.‬
‫אקח את גופי למקום אחר.‬
‫ראובן.‬ ‫-בוא, אדוארדו.‬
‫כולנו סבלנו אותך כאן. את זו שעזבה.‬
‫אני לא צריכה שיסבלו אותי.‬
‫אני לא גלוטן‬
‫ולא לקטוז.‬
‫ביי, גרפונקל.‬
‫אתה משעמם.‬
‫זה קל, סנדרה.‬
‫תראי, בימי שני, רביעי וחמישי…‬
‫לא, ההצעה שלך, אדוארדו.‬ ‫-לא, יום שני…‬
‫מהי ההצעה שלך?‬ ‫-רגע.‬
‫תני לי לחשוב על הצעה,‬ ‫עדיין לא פיצחתי אותה.‬
‫תחשוב על זה, אתה חייב לגבש משהו.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫תראי, סנדרה, זו לא הצעה. זה…‬
‫זו בעיה הרבה יותר סבוכה ומקיפה.‬
‫יש שלושה נושאים חשובים.‬
‫ראשית, דמי מזונות.‬
‫טוב, נדבר על זה אח"כ.‬
‫באשר לימים, והם רבים…‬
‫נצטרך לראות איך…‬
‫והמכונית.‬
‫יש לנו אחת.‬
‫ו…‬
‫ומקרים מיוחדים, כמו חופשות חורף וקיץ.‬
‫ולגבי ימי הולדת…‬
‫נוכל לבלות ביחד בימי הולדת.‬
‫זה יהיה טוב לילדים.‬
‫להיות עם שני ההורים,‬ ‫אפילו אם זה יהיה מוזר לנו.‬
‫שלום. זה מריו, השרת.‬
‫אני לא רוצה להפריע, אבל מישהו חיפש אותך.‬
‫הוא חבש כיפה.‬
‫אולי בן דוד, אני מניח.‬
‫אחותך בסדר?‬
‫היא בסדר, כן.‬
‫אני שמח.‬
‫יש לך במקרה לוח עץ קטן?‬
‫לוח עץ קטן?‬ ‫-כן, לוח עץ קטן, ש…‬
‫חוסם דלת, מדליק אש, משנה גורל.‬
‫מושלם.‬ ‫-זה מתאים לך?‬
‫אין דבר אמיתי יותר מכאב, לא?‬
‫מומי, זאת גרסילה כהן.‬
‫היא המתכננת של בני המצווה שלך.‬
‫מה?‬
‫בני מצווה, או בר.ת מצווה, זו חגיגה…‬
‫נטולת מגדר, או ג'נדרפלואיד.‬
‫"ג'נדר פלואידיש".‬
‫"בני מצווה" הוא מונח מכליל.‬
‫אנחנו נמנעים מהכינויים "בן" ו"בת".‬
‫טוב, אנו נמנעים…‬ ‫-אבל אני בתו של אבא שלי.‬
‫אהרון סינגמן.‬
‫אנו רואים את עצמנו בתור ילדים של החיים.‬
‫לא, את לא מבינה.‬
‫אני בתו של אבי.‬
‫הוא מת.‬
‫את יכולה לעשות מה שתרצי ביהדות,‬
‫ביהדות שלך, מה שתרצי.‬
‫כן?‬ ‫-תהיי היהודייה שתרצי להיות.‬
‫לא ידעתי שאוכל להיות מי שאני רוצה.‬
‫תוכלי להניח תפילין.‬ ‫-אני כזו טיפשה.‬
‫אנו מקבלים את המגדר שאת בוחרת ואוהבת.‬
‫את יכולה להניח תפילין כל היום, אם תרצי.‬ ‫-כל הזמן.‬
‫כמובן, אנחנו…‬
‫זה המקום הנכון בשבילך.‬ ‫-בטח.‬
‫כמה חופש.‬ ‫-מה שחשוב זה האושר שלך.‬
‫עבורנו זה עץ החיים.‬
‫השבח לאל.‬
‫אני מאמינה שאתם יהודים מזויפים.‬
‫מהי היהדות בשבילכם? לשים תווית?‬
‫את מציעה קיצור דרך וזה לא בשבילי.‬
‫אני רוצה להיקשר שוב, להתחבר מחדש.‬
‫איך מצאת אותה?‬
‫תקשיבי…‬ ‫-על קשת בענן?‬
‫לפעמים אני תוהה,‬
‫אם אדוארדו ומומי היו אדם אחד…‬
‫איך הם היו? איזו מין ישות?‬
‫אם כשאנו הופכים להורים…‬
‫לכמה ילדים, אנחנו מאבדים חלקים מעצמנו.‬
‫לא?‬
‫זה הרישום המשפחתי שלנו.‬
‫כולנו כאן.‬
‫אהרון. טוב…‬
‫הנה אדוארדו.‬
‫הנה ראובן, מומי.‬
‫ויוחנן המטביל.‬
‫אהרון רצה לקרוא לו על שם הרופא,‬
‫אם הרופא היה מציל אותו.‬
‫תאר לך.‬
‫יוחנן המטביל סינגמן.‬
‫לא ידעתי שאני יכולה להיכנס להיריון.‬
‫לכן מומי נולדה שנים רבות לאחר מכן.‬
‫מעניין אם הבן שילדתי בטרם עת,‬
‫שמעולם לא היה נוכח…‬
‫אולי בגלל יוחנן המטביל,‬ ‫אדוארדו ומומי לא באמת הסתגלו.‬
‫למען האמת…‬
‫אני מאשימה את עצמי.‬
‫אתה לא אחראית על שום דבר שקרה.‬
‫אני רוצה לדעת מאיפה כל זה מגיע.‬
‫המוצא.‬
‫איזה מוצא?‬
‫המוצא נאבד ביצירה מחדש.‬
‫לא הבנתי.‬
‫דמייני את המשרד הזה.‬
‫כן.‬ ‫-אנו מחפשים את המוצא שלו.‬
‫יש לנו את התכניות,‬ ‫את הרישומים שעשיתם כשתכננתם אותו.‬
‫את התקציב לשיפוצים,‬
‫את המדרגות האלו.‬
‫אי אפשר לשחזר אותו מראש.‬
‫ואם כן, זה היה הגיוני?‬
‫לכן המוצא אינו קיים.‬
‫הוא קיים, אבל הוא טוב בהרבה,‬ ‫כי אנחנו תמיד ממציאים אותו מחדש.‬
‫אלוהים לא נותן לאנשים עול‬ ‫שהם לא יכולים לשאת.‬
‫עלינו לאמץ את העיקרון הזה מהתלמוד‬
‫ולהתייחס לכל אדם לפי המגדר שלה ושלו.‬
‫במקרה של מומי,‬ ‫מכיוון שהיא אישה, תהיה לה בת מצווה.‬
‫הזימון היה קשה?‬
‫החופה…‬
‫הזימון היה בשמך.‬
‫מסמלת את הפעם הראשונה שאברהם…‬
‫אדוארדו, משעמם לי.‬
‫הדגש הוא על הזמנה, מפגש…‬
‫משעמם לי נורא.‬
‫חשבתי שחייך הם פארק שעשועים, מומי.‬
‫במה נשחק?‬
‫בנוסף, מומי…‬
‫אילו משחקים שיחקנו כילדים?‬
‫היא מלכת היידיש…‬
‫מורס.‬
‫ראיתי אותך!‬
‫לא…‬
‫רחוב פאסו.‬
‫לך אחר רעש המשאית. עבור.‬
‫צ'יריבים, צ'יריבום?‬
‫כמה יפה כאן.‬
‫נו? מה הפרס שלי?‬
‫זה שם.‬
‫"אני הולכת הרחק‬
‫"לאן שהשיר ייקח אותי‬
‫"אני חוזרת לרחוב שלי‬
‫"אני הולכת לאן שהשיר ייקח אותי‬
‫"לאן שהשיר ייקח אותי‬
‫"אני חוזרת לרחוב שלי‬
‫"עם קול חלומותיי‬
‫"מצווה‬
‫"הנביא מאזין בדממה‬
‫"לקולי בחלום שלי‬
‫"אני חוזרת לרחוב שלי‬
‫"כדי לשיר עד שיחלוף העצב‬
‫"האזינו לדממה‬
‫"קולי בחלום שלי‬
‫"אני הולכת כל כך רחוק‬
‫"לאן שהשיר ייקח אותי‬
‫"אני חולמת‬
‫"כדי לשיר עד שיחלוף העצב‬
‫"אני חולמת‬
‫"כדי לשיר עד שיחלוף העצב‬
‫"זה החלום שלי‬
‫"אני חוזרת לרחוב שלי"‬
‫ברוך הבא, בן.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬
‫יש לי הודעה בשבילך.‬
‫חשבתי עם אדוארדו…‬
‫עם אדוארדו?‬
‫אתם חושבים ביחד?‬
‫רגע, מומי. תקשיבי לו.‬
‫אהרון, במשך כל חייו‬ ‫הוא ניסה לתקן את אותו הלילה.‬
‫הוא חיפש פתרון באובססיביות.‬
‫מתוך יאוש‬
‫הוא חיפש את המשמעות של "ראובן"‬ ‫בגימטריה, הנומרולוגיה העברית.‬
‫"ראו" זה לראות.‬
‫"בן" זה "ילד".‬
‫ראובן הוא הבן שאלוהים ראה.‬
‫"ראו בן".‬
‫"אבל הבן שלי מרגיש כמו בת", חשב אהרון.‬
‫המחשבה הזו הובילה אותו‬
‫למעשה היצירתי היחידי בחייו.‬
‫הוא שינה אות‬
‫מהאלף-בית העברי העתיק‬
‫והמציא את "בת", ראובת.‬
‫"ראו בת".‬
‫הוא חיבר את האנרגיה של שתי המילים‬
‫וחישב אותן.‬
‫וההבדל בין "ראובן" ל"ראובת" היה 350.‬
‫הוא חיפש "350" בנומרולוגיה‬
‫ומצא את המילה "שינוי".‬
‫שינוי.‬
‫"ראובן" נתן לו את הרמז‬ ‫שהוביל אותו לחשוף את הסוד.‬
‫איזה סוד?‬
‫שהגורל לא טמון בשמו של האדם.‬
‫אלא בחלום שלו.‬
‫מאחורי ראובן‬
‫החלום של מומי כבר היה קיים‬ ‫כחזרה אל הנבואה.‬
‫אבא תמיד ידע שצדקת, מומי.‬
‫שהיית צריכה בת מצווה.‬
‫הוא לא ידע איך לומר לך את זה.‬
‫בתור אישה‬
‫על פי סודות הקבלה…‬
‫לא.‬
‫אני רוצה לחגוג את בר המצווה שלי לראובן.‬
‫לא למומי.‬
‫לראובן.‬
‫לא, רגע.‬
‫כשהיית ראובן, רצית לחגוג למומי.‬
‫עכשיו כשאת מומי…‬
‫את רוצה לשגע אותי?‬
‫התייעצנו עם 50 רבנים.‬
‫אני רוצה לחגוג לראובן.‬
‫מומי תהיה כלי, זה הכול.‬
‫לא, ממש לא. לא בר מצווה, מומי.‬ ‫לא תוכלי לעשות בר מצווה.‬
‫תשכחי מזה, אנחנו עושים בת מצווה.‬
‫ועל פי בעלי סמכות בענייני טרנס…‬
‫אילו בעלי סמכות?‬
‫מי נותן סמכות למי? למי לעזאזל יש סמכות?‬
‫נהדר, אתם רוצים להיות הצופים בחלום שלי,‬ ‫אבל זה לא מעניק לכם זכות להתערב.‬
‫ובטח שלא להביע דעה.‬
‫צופים?‬
‫את חושבת שאנחנו מחכים‬ ‫שתעלי לבמה כדי שנריע לך?‬
‫את ממש טועה, מומי. ממש טועה.‬
‫את נותנת לי יחס מחורבן כבר כמה ימים.‬
‫לסרחיו, לאימא, לרקדנים.‬ ‫את עושה את זה לכולם.‬
‫אל תדבר אליי ככה.‬
‫אני מומי סינגר, הבנת?‬
‫ואני אדוארדו סינגמן. סינגמן!‬
‫שם המשפחה שלי חסר ערך,‬ ‫כי הוא של אבא? כי לא שיניתי אותו?‬
‫תראי, שלחנו לך תמונות של החנות…‬
‫וכתבת שחלון הראווה נראה נורא.‬
‫זה שקר.‬ ‫-זו האמת.‬
‫לא.‬
‫את פגועה, אבל זה לא אומר שמותר לך לפגוע.‬
‫אני פגועה?‬
‫ואתה?‬
‫הסתכלת על עצמך?‬
‫מה יש לך?‬
‫עבודה כלשהי?‬
‫נישואים כלשהם?‬
‫אתה אפילו לא מנסה.‬
‫את עוברת את הגבול.‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫אני אחיך הגדול ואת עוברת את הגבול.‬
‫המורשת של אהרון הייתה כבדה‬ ‫מכדי להעביר אותה באופן ישיר.‬
‫לשם כך הוא היה זקוק למתווך.‬
‫מישהו חד-פעמי, כמוני…‬
‫כדי להעביר מסר כה חשוב.‬
‫כעת קיבלת אותו, מומי, וכך גם אדוארדו.‬
‫עשו בזה כרצונכם.‬
‫אתה יודע מה? הלוח הזה לא מועיל לי.‬
‫חקוקה עליו נבואה, לא…‬
‫איזו נבואה?‬
‫כן, נבואה.‬
‫אתה יודע לקרוא את זה?‬
‫אתה מכיר את המשל‬ ‫שוולטר בנימין סיפר לארנסט בלוך?‬
‫וולטר? לא. לא זה, לא.‬
‫רב, מקובל אמיתי,‬
‫אמר ש…‬
‫כדי לשחזר את ממלכת השלום‬
‫לא צריך להרוס הכול.‬
‫כדי ליצור עולם חדש צריך דחיפה קטנה.‬
‫רק ספל, עץ או אבן.‬
‫אבל הדחיפה הזאת כל כך קשה‬
‫וכל כך קשה לאמוד אותה…‬
‫בני אדם לא יכולים לעשות את זה.‬
‫אז הם מחכים למשיח.‬
‫המשיח?‬
‫ואתה יודע מתי יגיע המשיח?‬
‫מתי?‬
‫כשכבר לא נהיה זקוקים לו.‬
‫אנחנו המשיח.‬
‫אבולעפיה אמר את זה. "אני הוא, והוא אני."‬
‫זה בפנים, שום צד שלישי לא יציל אותנו.‬
‫זה מצב נפשי, מבין?‬
‫אבולעפיה?‬
‫אבולעפיה.‬ ‫-אבולעפיה מטולדו?‬
‫אבולעפיה.‬ ‫-הבוס.‬
‫אבולעפיה.‬
‫מה יש לך שם?‬
‫כלום, רק יונים. אני מציל אותן מהרחוב.‬
‫היא עיוורת.‬
‫איך אתה יודע שהיא עיוורת?‬
‫וירוס הרס את עיניה.‬
‫אם אקח אותה לרחוב, היא לא תעוף.‬ ‫הנשרים יאכלו אותה.‬
‫היא תחלים?‬
‫לא.‬
‫אז איך זה ימשך?‬
‫היא תהיה עיוורת.‬
‫קח.‬
‫אופנת סינגמן.‬
‫ברוכים הבאים לאופנת סינגמן.‬
‫תיגעו, זה צמר מרינו אמיתי.‬
‫מרים, עם כל הכבוד, יש לי הצעה.‬
‫מה זה? מה אתה רוצה עכשיו?‬
‫אני רוצה לקחת אותך לקפה.‬
‫למה לצאת כשאפשר לשתות אותו כאן?‬
‫לא יצאנו מאז שאהרון נפטר.‬
‫אתה צודק.‬
‫יש בית קפה נעים או קונדיטוריה שאת אוהבת?‬
‫ומה נגיד למומים?‬
‫נשאיר להם פתק.‬
‫"מיד נשוב…‬
‫"יצאנו לבזבז כסף."‬ ‫-מושלם.‬
‫די, מומי. בואי נשלים.‬
‫היינו לחוצים באותו יום.‬ ‫לא הסברתי את עצמי כמו שצריך.‬
‫לכן הבאתי את הקלסר של אבא.‬
‫אני רוצה שתראי את זה במו עינייך.‬
‫כן?‬
‫זה איש שאבא מצא…‬
‫כל הדברים שנמצאים בשוליים‬
‫הוא שילב ביניהם, הבנת?‬
‫כל מה שלא היה שם, מה שלא התאים,‬ ‫הרב הזה חיבר הכול.‬
‫הוא עשה חיבור דתי, הבנת?‬
‫זה האיש היחידי‬
‫שיוכל לפתור את הבעיה שלנו.‬
‫את מבינה?‬
‫תראי.‬
‫אבא עשה את כל זה?‬
‫בן כמה האיש הזה?‬
‫אין לו גיל.‬
‫לא יודע.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫תראי, זוכרת את הלילה בהבראיקה? בבריכה?‬
‫לאיזה כיוון הלכת?‬
‫לכאן.‬ ‫-לכאן. ולאן אני הלכתי?‬
‫לאן הלכתי?‬ ‫-לשם.‬
‫לשם, נכון.‬
‫נדמה שאלו הפכים, לא?‬
‫החצים האלו, שנראים הפוכים,‬
‫אם הם ממשיכים עוד ועוד,‬ ‫הם נפגשים בנקודה מסוימת‬
‫ויוצרים מעגל, מעגל של אחדות.‬
‫זה הסמל של אבולעפיה. את זוכרת את אבולעפיה?‬
‫אבולעפיה?‬ ‫-סיפרתי לך עליו.‬
‫המיסטיקן מהמאה ה-13.‬
‫איזה אבולעפיה?‬
‫מומי, הכיוון שלנו לא משנה.‬
‫אנחנו תמיד מגיעים אל המוצא,‬ ‫אנחנו תמיד באותו מקום.‬
‫זה מטורף. אין הפכים, מומי.‬
‫אין "בר", אין "בת".‬
‫זה מעגל.‬
‫זו התמרה.‬
‫עלינו ללכת.‬
‫אנחנו צריכים ללכת, מומי.‬ ‫-לאן?‬
‫למעגל.‬ ‫-איזה מעגל?‬
‫למרכז של המעגל.‬
‫אבל איפה המרכז הזה?‬
‫בטולדו.‬
‫רק שם תוכלי לעשות בת מצווה.‬
‫המקום שגורשנו ממנו לפני 500 שנה.‬
‫מה? מה זה?‬
‫שני כרטיסים למדריד, בראחס.‬ ‫נצא מחר ב-21:50.‬
‫השתגעת?‬
‫זו המתנה שלי בשבילך, מומי.‬
‫רגע. איך השגת את זה, אדוארדו?‬
‫שילמתי עליהם.‬
‫קניתי אותם בחסכונות ששמרתי לגירושים שלי.‬
‫מומי, אני רוצה לנסוע.‬
‫אני רוצה שתבואי איתי,‬ ‫מעולם לא הייתי במטוס.‬
‫אני נוסע.‬
‫אם את רוצה לבוא‬
‫אם תרצי להביא את ראובן הקטן‬
‫אם שניכם רוצים לבוא…‬
‫- טולדו -‬
‫תשתמשי בזה?‬
‫במה?‬
‫בתיק הרחצה שנתנו לנו.‬
‫לא, קח.‬
‫את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫תיתן אחת לכל ילד.‬
‫טוב. למה אנחנו מחכים?‬
‫לצ'ורוס.‬
‫איך הייתה הטיסה?‬
‫פרדי.‬
‫צ'וריטוס.‬
‫אני מתה עליך.‬
‫חשבתי שהחלום הגיע במחלקת תיירים.‬
‫כן, זו הייתה התוכנית המקורית,‬ ‫אבל לטוס עם מומי זה שדרוג מתמשך.‬
‫אנשים באים לכאן בחיפוש אחר האור‬ ‫ואני אומר, "היזהרו מהאור."‬
‫אני רוצה משקפיים, משקפי שמש מעולים.‬
‫את לא צריכה להסתכן‬
‫ולצאת אל המסע לבדך,‬ ‫אפילו אם את מומי סינגר.‬
‫את צריכה מישהו לסידורים וזה אני, פרדי.‬
‫מצאת אותו, פרדי?‬ ‫-המיסטיקן?‬
‫כן, התלמיד של אבולעפיה.‬ ‫-אני על זה.‬
‫אתה החיבור שלנו לאלוהות, פרדי.‬
‫נהדר, חשבתי שאני רק הסוכן שלך.‬
‫אפשר למצוא מיסטיקנים בכל מקום,‬ ‫אפילו בפינלנד.‬
‫איך נמצא אותו?‬ ‫-כשתראי אותו, תשירי.‬
‫או שהוא ישיר לך.‬
‫כדי להוציא את המיסטיקן מהמערה שלו,‬ ‫מומי חייבת לשיר.‬
‫מתה עליך, פרדי.‬ ‫-גם אני.‬
‫שב מאחור.‬
‫מכרת מופע?‬
‫זה רק לכמה חברים, מומי, זה לא יכאב לך.‬
‫אמרתי שלא אשיר, פרדי.‬
‫העצירה הזו היא גם חלק מהמסע שלך.‬
‫מומי, זה המאמץ האחרון כדי שהכול ישתנה.‬
‫מה זה?‬
‫סליחה.‬
‫קח.‬
‫שלום, פרדי.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫מומי.‬
‫אנחנו מצפים ל-250 אורחים.‬
‫איש עדיין לא הגיע.‬
‫והכלה?‬
‫מה היא אמרה?‬
‫הרבה אנשים לא יצליחו להגיע.‬
‫לא הצלחנו להתחתן בישראל…‬
‫כפי שרצינו, תביני.‬
‫מומי.‬
‫מה?‬
‫מומי, תשירי, בבקשה.‬
‫כדי שאנשים יוכלו למצוא אותנו.‬
‫כדי שנוכל סוף סוף להתחתן.‬
‫הכול חלק מהמסע‬ ‫גם אם אינך מבינה את זה, מומי.‬
‫כדי למצוא את עצמך,‬ ‫קודם כל תלכי לאיבוד בגלות.‬
‫ללכת לאיבוד זה דבר טוב.‬
‫ויש סיבה שאני במעגל הזה.‬
‫ואת צריכה לשיר.‬
‫אני לא יכולה לשיר, פרדי.‬ ‫אני פשוט לא יכולה.‬
‫אדוארדו.‬
‫היום אנחנו חוגגים את האהבה‬
‫של הזוג היפה הזה.‬
‫אתם זוג כל כך יפה, ברכותיי.‬
‫ואני מקווה שתזכו לאהבה יפה לאורך כל חייכם.‬
‫הייתה לי אהבה‬
‫במשך שנים רבות.‬
‫ואני יודע שזה יימשך לנצח.‬
‫היום אני רוצה להקדיש‬ ‫את השיר הזה לאהבה הזאת.‬
‫"כשנולדת‬
‫"הייתי בקושי בן שש‬
‫"היה זה אושר גדול‬
‫"בקרוב יהיה לי אח‬
‫"ונולדת בתשע ועשרה‬
‫"בבוקר אחד בסוף מאי‬
‫"ואני כל כך התרגשתי‬
‫"וכשהחזקתי אותך בזרועותיי‬
‫"שכחתי לגמרי‬
‫"שרציתי אח‬
‫"כשגדלתי‬
‫"תמיד רציתי להיות קרובה אליך‬
‫"הרגשתי שאתה גדול‬
‫"למרות שהיית רק בן עשר‬
‫"הלכתי אחריך וכך התחלתי ללכת‬
‫"בדרך שסללת לי‬
‫"והיום, מילדותי ועד נעוריי‬
‫"יש לי זיכרונות שלא נעלמים‬
‫"שאני נושאת איתי‬
‫"אחי האהוב‬
‫"אחים בזמנים טובים ורעים‬
‫"תמיד ביחד, תמיד קרובים‬
‫"בלי לבקש דבר בתמורה‬
‫"אחים בזמנים מתוקים ומרירים‬
‫"למדנו להקשיב זה לזה‬
‫"ולהבין זה את זה מיד‬
‫"אנחנו ביחד‬
‫"וזה לא השתנה‬
‫"באותו המסלול‬
‫"נלחמים על מה שאנחנו אוהבים‬
‫"תודה לאל שאני עדיין סומכת עליך‬
‫"בכל צעד בדרך‬
‫"כי לצדך למדתי לחיות…"‬
‫איפשהו בהרים האלו יופיע אבולעפיה.‬
‫אתה בטוח שזה כאן?‬
‫באנו לטולדו לחינם, אדוארדו.‬ ‫-לא.‬
‫הוא יצא מהמערה שלו רק אם ישמע קול אחד,‬
‫צליל שכדאי לו לצאת אליו.‬
‫איזה צליל?‬
‫צ'יריבום!‬
‫חיכיתי לכם במשך…‬
‫שמונה מאות שנה.‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אתה אבולעפיה או אחד מתלמידיו?‬
‫מה זה משנה?‬
‫דיברנו עם הרבה רבנים,‬ ‫ואף אחד מהם לא היה האיש הנכון.‬
‫אין דבר שעומד בדרכו של הטקס שלך.‬
‫תהיו כאן ביום חמישי הבא, בשבע וחצי בבוקר.‬
‫תאספו קבוצה של עשר נשים‬
‫לבושות בלבן.‬
‫זה מניין לנשים?‬
‫השימוש בתפילין‬
‫זה משהו שהיא יכולה לעשות,‬ ‫או שזה נועד לגברים בלבד?‬
‫אלו פרטים.‬
‫פרטים קטנים.‬
‫אלוהים לא מתעסק בפרטים הקטנים.‬
‫הבורא‬
‫אלוהיי!‬
‫ראיתי אתכם מגיעים.‬
‫וראיתי להבות חגות סביבכם.‬
‫שמחתי להתבונן באהבתכם הנצחית.‬
‫הבורא.‬
‫היכנסי, יקירתי.‬
‫סנדרה.‬
‫רציתי לומר לך ש…‬
‫הכול כל כך יפה כאן.‬
‫הנוף, את שומעת אותו?‬
‫לא בטוח שאת שומעת.‬
‫הכול כל כך יפה שלא תזהי אותי.‬
‫סנדרה, יש לי הצעה בשבילך.‬
‫היא פשוטה.‬
‫די להרוס את חיינו.‬
‫קדימה.‬
‫בואי.‬
‫המיסטיקן לא הגיע.‬
‫מה זאת אומרת, לא הגיע?‬
‫אבל הוא שלח קבוצה של נשים.‬
‫יש לך משהו ששייך לי.‬
‫נכון.‬
‫הקול שלך.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫יש לי קול של ילד‬
‫ואת מבוגרת.‬
‫אני אוהב את הגוף שלך.‬
‫הוא מהמם.‬
‫תחזירו לי את מכשירי הקשר שלי?‬
‫כמובן.‬
‫והשני?‬
‫זה בשבילך.‬
‫תיגעו, זה צמר מרינו אמיתי.‬
‫תשמעי…‬
‫הכול יהיה בסדר. אין לך מה לדאוג.‬
‫הזמר הכי טוב והכי גרוע‬ ‫שרים בדיוק אותו הדבר.‬
‫איך?‬
‫כמיטב יכולתם.‬
‫שלום, איפה אתם?‬
‫רות סוף.‬
‫בסדר, אנחנו בדרך.‬
‫המשלוח נמסר.‬
‫מה השם העברי שלך?‬
‫אין לי.‬
‫תעניק לי שם?‬
‫כן, אולי שם שמתחיל באות מ'.‬
‫"מלכה" או "מתוקה".‬
‫יש לך שם, נכון?‬
‫כן, בטח.‬
‫אני אריאל, אריאל בן אהרון.‬
‫אריאל.‬
‫אריאל היפה.‬
‫אוכל לשאול אותו?‬
‫את היחידה בעולם‬ ‫שאני מוכן להשאיל לה את שמי.‬
‫תודה.‬
‫- טרנסמצווה -‬
‫- אופנת סינגמן‬ ‫לבוש ספורט אלגנט -‬
‫"הקול שלי‬
‫"הקול שלך‬
‫"זה שלנו‬
‫"החלום שזה יקרה"‬