Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX PREZINTĂ
‎Păcat.
‎Anunță prin telefon sau fax.
‎Mâine, vremea va fi însorită în toată țara.
‎Ascultați ‎Știrile din trafic 57.
‎Am trecut de ora de vârf, dar traficul rămâne blocat.
‎A avut loc un accident la nodul rutier Ha-il,
‎pe tronsonul Hanam-Ha-il, pe centura Seulului,
‎creând un blocaj pe trei km din vestul cartierului Hanam.
‎S-au semnalat blocaje în trafic și pe autostrada Songpa.
‎Accidentul petrecut pe direcția Seul
‎pe autostrada Gyeongbu, la Jamwon, s-a soluționat,
‎însă a creat probleme și în zona Dalene-Banpo.
‎Și accidentul de pe autostrada Gangbyeon,
‎dintre Mapo și Wonhyo
‎a fost soluționat, însă traficul rămâne blocat.
‎Drumul până la Banpo durează circa 30 de minute
‎de la podurile Olympic și Noryang.
‎Se ajunge greu la Gangnam
‎pe podurile Seongsu, Dongho și Hannam.
‎Traficul e tot mai îngreunat între Cheonho și Gangbuk.
‎Traficul este blocat între podurile Mapo și Hangang
‎și lângă Podul Ihwa, autostrada Dongbu.
‎Și zona din jurul Podului Cheonho este aglomerată.
‎La fel și cea de la Podul Gunja până la Parcul Grand din Seul.
‎Nu am deschis încă.
‎Căutați ceva anume?
‎Aveți ceva cu soia?
‎Tofu sau...
‎Păi...
‎ce ziceți de lapte de soia?
‎Da, e-n regulă.
‎KBS Cool FM, postul doi.
‎Vă anunțăm că se apropie ora 09:00.
‎N-ați vrea
‎lapte obișnuit, nu?
‎Trebuie să conțină soia.
‎E un magazin alimentar mai încolo.
‎Transmisiunea, dragostea și avioanele.
‎Știți ce au acestea trei în comun?
‎Toate necesită maximum de energie la început.
‎- Bună ziua! ‎- E un miracol.
‎De azi, voi fi gazda emisiunii ‎Albumul muzical.‎ Sunt Yoo Yeol.
‎BRUTĂRIA MISU
‎Ca un avion care decolează...
‎SUPERMARKET TAECHANG
‎...pe întâi octombrie 1994, începem emisiunea...
‎E Yoo Yeol. Cred că e noua gazdă.
‎Sunt o fană înfocată.
‎Eun-ja, tipul ăla a cerut ‎tofu mai devreme.
‎- Tofu? ‎- A intrat în magazin.
‎O fi scăpat de la închisoare.
‎Nu cred. Uită-te la el!
‎SLUJBĂ NORMĂ PARȚIALĂ ‎ȘASE ZILE PE SĂPTĂMÂNĂ
‎Grăbește-te!
‎BRUTĂRIA MISU
‎A venit mama ta.
‎Bună!
‎- Poftim. ‎- Mulțumesc. O zi bună!
‎Pe curând!
‎- Să mai veniți. ‎- Sigur.
‎Ți-am zis să nu vii. Ai examene...
‎O să mă străduiesc.
‎Vreți să car asta?
‎- Ce... ‎- Schimbă-te mai întâi.
‎- Mă ocup eu. Du-te la școală. ‎- Nu trebuie să mă duc.
‎Voi două vedeți-vă de treabă.
‎De ce nu trebuie să te duci la școală?
‎Am renunțat.
‎Auzi?
‎Chiar ai scăpat de curând?
‎De unde să scap?
‎De la închisoare.
‎Nu vreau să vorbesc despre asta.
‎Bine, fie.
‎BRUTĂRIA MISU
‎Auzi, Tofu?
‎Povestește-ne cum a fost la închisoare.
‎Bine, cum vrei.
‎Voi nu sunteți rude, nu?
‎Nu-ți spunem.
‎Să înțeleg că nu semănăm, nu?
‎Să fi avut 18 ani?
‎Atunci a început să lucreze aici.
‎A învățat imediat ‎să frământe aluatul de pâine...
‎și a devenit la fel de pricepută ca mama.
‎Haide.
‎Mama se baza pe Eun-ja ‎mai mult decât pe mine.
‎Așa că mi-e ca o soră.
‎Trebuie să fac pregătirile ‎pentru vânzările de seară.
‎La penitenciarul de minori,
‎luam mereu micul dejun la 09:00 fix.
‎În fiecare zi, ascultam aceeași muzică ‎și-mi spuneam:
‎„A mai început o zi.”
‎După micul dejun,
‎îl auzeam pe reporter vorbind.
‎Apoi, se făcea vreo 09:50.
‎- Ascultați... ‎- Apoi, mă rugam.
‎- Săptămâna trecută... ‎- „Scoate-mă de-aici azi.
‎Te implor.”
‎După rugăciunea mea, ‎se termina și emisiunea radio.
‎Atunci mă resemnam.
‎„Nu se va întâmpla nimic azi.”
‎Se petrecea același lucru zi de zi, dar, într-o zi, am zis asta:
‎„Mă rog ca măcar un lucru
‎să se fi schimbat când ies de-aici.
‎Nu cred că mai pot trăi dacă nu se schimbă nimic.”
‎E un magazin alimentar mai încolo.
‎Transmisiunea, dragostea și avioanele.
‎Știți ce au acestea trei în comun?
‎Toate necesită maximum de energie
‎- ...la început. ‎- E un miracol.
‎Bună ziua! De azi, voi fi gazda emisiunii ‎Albumul muzical.
‎Sunt Yoo Yeol.
‎Am înțeles.
‎Ai putea să-l consideri un miracol.
‎Miracolele nu înseamnă mare lucru.
‎Nu-i așa?
‎Deschizi perdelele?
‎Vrei ceva de băut?
‎- Ai venit. ‎- Da.
‎Mănânci mult.
‎Noroc!
‎E bun?
‎- Păi... ‎- Înclină capul așa.
‎Ce vrei să faci?
‎Foarte frumos.
‎- Îmi dai oglinda? ‎- Arată perfect.
‎- Vreau să văd oglinda. ‎- Bine. Arată perfect.
‎Bine, perfect. N-ai nevoie de oglindă.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎- Te găsim aici și mâine? ‎- Da.
‎- Și apoi? ‎- Și poimâine?
‎Aici mă găsiți.
‎O zi bună!
‎Doamne...
‎Fetelor, mergeți acasă.
‎- Ce? ‎- Ce se întâmplă?
‎Ia zi-mi,
‎în ce an te-ai născut?
‎În 1975.
‎Poftim?
‎Și eu.
‎Am început școala mai devreme.
‎Prietenii mei sunt născuți în 1974.
‎Am înțeles.
‎Ce-i asta?
‎„Urăsc pâinea. Pâine și iar pâine.”
‎Aia, da...
‎Am scris-o când eram mică.
‎Nu suportam pâinea.
‎Eu aș fi fost încântat
‎să fie brutăria alor mei.
‎PÂINE
‎Eun-ja.
‎Te-ai întors.
‎Tot aici ești?
‎Ai mai văzut ceva așa de drăguț?
‎Nu, niciodată.
‎Mini-brioșe. Ești tare!
‎Ce drăgălașe sunt!
‎Hyeon-u.
‎Bradul de Crăciun e în cutia aia. ‎Poți să-l ștergi de praf?
‎După aceea poți pleca.
‎Tofu a zis că rămâne până mai târziu.
‎Vrea să ne ajute.
‎Serios?
‎Nu te superi?
‎Creștem vânzările azi?
‎Hai să-l punem afară.
‎Afară?
‎Bradul?
‎Poți să-mi vorbești relaxat.
‎Mulți dintre prietenii mei ‎sunt de vârsta ta.
‎Bine.
‎Mama scotea mereu bradul de Crăciun afară,
‎ca să se bucure și alții de el.
‎E frumos.
‎E superb.
‎Ce drăguțe sunt!
‎E frig, copii!
‎Știam eu.
‎- Să-l punem aici! ‎- Pe ăsta?
‎Da.
‎Vreți să facem o poză?
‎- O poză? ‎- Cu noi trei.
‎Cu tot, și cu prăjitura.
‎Ce idee minunată!
‎Să facem o poză și cu astea.
‎Nu vrei să le dăm și nume?
‎Să le dăm nume?
‎Zborul, Prăjitura Puișor,
‎Prăjitura Amintiri...
‎și Prăjitura Trecutului.
‎Ce tot spui acolo?
‎La final de an, se acordă premii muzicale.
‎Putem să premiem și noi gogoșile.
‎O să pun o stea ‎pentru cea pentru Kim Dong-ryul.
‎Bine, așa facem.
‎De ce au început lucrările ‎fix în preajma Crăciunului?
‎În anii trecuți, ‎nu ne mai ajungeau prăjiturile.
‎Construiesc apartamente noi. ‎O să avem și alți clienți în curând.
‎E prea tare!
‎Bună ziua!
‎Bună, amice. Crăciun fericit!
‎„Amice”?
‎Ce cauți aici?
‎Dar tu?
‎Lucrez prin preajmă. Am fugit de-acasă.
‎Doamne! Ce frig e!
‎O să stau puțin aici.
‎Vrei și niște lapte?
‎Nu, mulțumesc.
‎Mai bine amânam
‎plecarea de acasă până la primăvară. ‎E foarte greu.
‎Eu l-am salvat.
‎Eu l-am scos de la pârnaie.
‎M-a surprins să-l văd aici.
‎Dacă nu eram eu,
‎ai fi petrecut Crăciunul la mititica.
‎- Puișori. ‎- Piu-piu.
‎- Au ajuns. ‎- Vrăbiuțe.
‎- Pi-pi. ‎- Rățuște.
‎- Mac-mac. ‎- Bună!
‎- Bună. ‎- Intrați.
‎- Bună. ‎- Bună! Poftiți.
‎Îți dau imediat. Stai.
‎Domnișoară, ăsta are nasturi de ciocolată.
‎Poftim? Care?
‎Doamne! Tot cu scuterul ăla e.
‎- Ce faci? ‎- Vino încoace!
‎Lasă-mă să-l salut eu. Doamne!
‎- Ce faci? ‎- Mă bucur că te-ai întors.
‎- L-ai salutat? ‎- Ai idee cât e ceasul?
‎Trebuia să-mi fi spus că e la intersecție!
‎De unde să știu eu unde e?
‎Ar trebui să știi.
‎Noi toți am ajuns imediat. ‎Ești singurul care a întârziat, nerodule.
‎- Ce e? ‎- E...
‎Ia asta și pleacă.
‎Am venit să te ajutăm să crești vânzările.
‎- N-avem nevoie. ‎- Poftim?
‎- Hai să vorbim afară. ‎- Doamnă! De ce afară?
‎- Să plecăm. ‎- Doamnă!
‎Plecați odată!
‎BRUTĂRIA MISU
‎Aș putea primi un avans?
‎Hai odată!
‎Nu sunt băieți răi.
‎Trebuie să plecăm. Ce rahat?
‎- Haide! ‎- Haide!
‎Crezi că pleacă de tot?
‎Păi...
‎Probabil că da.
‎Nu pare să se mai întoarcă, nu?
‎Așa e.
‎E prea chipeș.
‎Zero!
‎- Șapte. ‎- Pac!
‎- Pac!
‎- Ce e? ‎- Băieți, ce aveți?
‎- Fac pipi. ‎- Spune-i să bea.
‎- Scârbos! ‎- Arată drept spre o persoană.
‎- Nu mormăi. ‎- Arată direct spre el.
‎- Nu mai arăta aiurea. ‎- Ai priceput?
‎- Bea. Dă-l pe gât! ‎- Dă-l pe gât!
‎Așa te vreau!
‎Frate, ce tare ești!
‎Mă scuzați.
‎Ce frig e!
‎Ce naiba-i asta, vreo înmormântare?
‎- Hei! ‎- Ce naiba?
‎Nenorocitule!
‎Ce?
‎- Ce dracu' ai zis? ‎- Stai, nu!
‎Ce-ai zis când ai trecut?
‎Ce-ai zis? Ce rahat ai zis?
‎Alo, pasează!
‎Chiar ești bun.
‎Nemernicul l-a împins! L-a împins!
‎- Ce? ‎- Cine?
‎Chemați poliția!
‎Ce? Care-i problema ta?
‎Chemați poliția!
‎Hai să mergem, tembelule!
‎TEMPORAR ÎNCHIS. ‎REDESCHIDEM ÎN CURÂND.
‎Spre sfârșit de an, cu toții ne punem o dorință:
‎„Vreau să am parte numai de lucruri bune anul acesta.”
‎Însă, dacă am avea parte numai de soare,
‎totul s-ar preface-n deșert.
‎Zăpada și ploaia hrănesc pământul.
‎Pomii nu cresc în lipsa lor.
‎Așadar, când ne punem dorința,
‎n-ați vrea să sune altfel?
‎„Vreau să am parte și de lucruri bune anul acesta.”
‎Să sune așa.
‎Dar la companiile mari n-ai prins niciun post?
‎- Nu. ‎- Doamne!
‎Ai note bunicele.
‎Pe vremuri, managerii se îmbulzeau ‎să ne angajeze studenții.
‎Ce s-o petrece anul acesta?
‎Am două companii ‎unde ai putea începe lucrul imediat.
‎Una dintre ele... ‎Ai auzit de Gwangjang, nu?
‎Cu ce se ocupă?
‎Editare de buletine informative. ‎E pe perioadă nedeterminată.
‎Compania oferă pe an
‎cam 15 milioane de woni.
‎Caută un absolvent de Literatură ‎de la noi, deci ai primi postul.
‎Celălalt e...
‎un post cu normă parțială la radio.
‎Dar e doar pentru două luni.
‎E pentru emisiunea moderată e Yoo Yeol.
‎Când auzi melodia aia, e ora 09:20.
‎Apoi, citește ‎un scenariu scris de altcineva.
‎Dar nu e ceva grozav.
‎Apoi, auzi melodia ‎lui Kim Kwang-jin la 10:00.
‎Doamne, ar trebui să iei tu ‎postul de la radio.
‎Eu nu știu nimic despre emisiuni radio.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎Las-o baltă.
‎O să ascult emisiunea ‎într-un loc mai sigur.
‎Uite o chestie importantă.
‎Yoo Yeol a devenit moderator ‎pe întâi octombrie 1994.
‎Auzi, ce naiba e cu tine? ‎Cum să reții așa ceva?
‎Știu. Nu pot uita ziua aia.
‎Îmi pare rău.
‎Nu-i nimic.
‎Ai nevoie de o slujbă stabilă.
‎„Stabilă”?
‎Nu,
‎e „sigură”.
‎Da, cred că e mai sigură ‎decât cea temporară, la radio.
‎Mersi.
‎E ciudat să ai pe cineva
‎care să-ți împacheteze lucrurile, nu?
‎Cei care oferă serviciile astea ‎o să dea faliment.
‎Au tarife de trei ori cât ale noastre.
‎De ce i-ar angaja cineva? Doamne!
‎Când te muți, iei la mână tot ce deții.
‎Dacă-ți mută altcineva până și-un vas...
‎Dă-mi ăla. E greu.
‎N-ai mai ști unde-ți sunt lucrurile.
‎Da, așa e.
‎Vai de mine!
‎Ai dreptate.
‎Îmi tot răspunzi cu jumătate de gură.
‎Ai mai spus asta de vreo cinci ori.
‎Tu decizi, e viața ta.
‎De asta trebuie ‎să-ți muți singur lucrurile.
‎Du astea la librăria dlui Kim.
‎- Astea două? ‎- Da.
‎Vin acum!
‎Ți-am pus mai mult.
‎Gătești excepțional.
‎- Nu sunt grozave? ‎- Da.
‎- Vrem să plătim. ‎- Sigur.
‎La revedere.
‎Costă 9.000 de woni.
‎Bine.
‎M-am angajat.
‎Serios?
‎Am ocazia să scriu.
‎Super!
‎Îmi pare rău.
‎O să câștigi o avere peste vreun an, ‎acum, că te-ai angajat?
‎O să fiu magnat.
‎E delicios.
‎Ce este?
‎Mi-ai plătit taxa, așa-i?
‎Haide, gata.
‎Încetează.
‎Mi-ai plătit taxa ‎cu dramul de economii pe care-l aveai.
‎Ne-avem ca surorile.
‎Mulțumesc, Eun-ja.
‎Cu drag.
‎Ce-i asta?
‎Grăsimea mea.
‎Văd că nu faci foamea.
‎Bravo, ce mă bucur!
‎Bună seara.
‎- Ai venit. ‎- Da.
‎ANTICARIAT
‎- M-am întors. ‎- Hyeon-u. Ai sosit.
‎U-sik m-a rugat să aduc astea.
‎Bine, mersi.
‎Bună, doamnă.
‎Bună.
‎Hyeon-u, poți s-o duci pe mama acasă?
‎Mulțumesc.
‎Abia orbecăi noaptea,
‎deși ziua văd foarte bine.
‎Știu.
‎Vorbesc serios. Am vedere perfectă ziua.
‎Bine.
‎Întrebare. Oare porcii văd cerul?
‎De ce n-ar putea să vadă cerul? Trebuie doar să ridice capul.
‎Greșit. Se știe că porcii nu pot să ridice capul cât să vadă cerul.
‎- Ce-i cu steagurile roșii? ‎- Porcii pot doar să-și încline capul
‎pe spate într-un unghi de 45 de grade.
‎Construiesc apartamente.
‎Am înțeles.
‎Înțeleg. Dar pot vedea cerul dacă pică.
‎BRUTĂRIA MISU
‎PÂINE
‎Mamă.
‎M-am angajat.
‎Mai așteaptă puțin.
‎O să mă întorc la brutărie.
‎Mi-su.
‎Doamne! Hyeon-u!
‎Cine e?
‎Bună seara, doamnă.
‎E...
‎Cumva...
‎Da, locuiesc în zonă.
‎Am înțeles.
‎Trebuie s-o duc acasă. ‎Mă poți aștepta aici?
‎Da, sigur.
‎Nu pleca.
‎- Drum bun, doamnă. ‎- Mulțumesc.
‎Ai alergat până aici?
‎Nu.
‎N-am nimic.
‎Pe unde ai umblat?
‎Am vești bune.
‎Am luat bacalaureatul.
‎Pe bune?
‎Deci ți-ai continuat studiile.
‎E impresionant. Sunt mândră de tine.
‎Eun-ja o să se bucure nespus să audă.
‎Eun-ja are un mic local cu supe.
‎Mi-e dor și de Eun-ja.
‎Dacă ai puțin timp liber mâine,
‎vrei să mâncăm o supă?
‎Păi...
‎Mâine?
‎Da.
‎Mâine încep serviciul militar.
‎Serios?
‎Sigur ești obosit.
‎- Nu, sunt bine. ‎- Nu e nevoie să mă conduci.
‎E-n regulă.
‎De dimineață, am crezut ‎că o să fie o zi obișnuită,
‎dar a fost una remarcabilă.
‎N-aș fi crezut că pot să mă bucur atât ‎să revăd pe cineva.
‎Am ajuns. Aici locuiesc.
‎- În blocul ăsta? ‎- Da.
‎Păi...
‎Mulțumesc că m-ai condus.
‎Cu plăcere.
‎Mă bucur mult...
‎că te-am întâlnit azi.
‎Și eu.
‎Păi...
‎Ai grijă de tine în armată.
‎Așa o să fac.
‎Pa.
‎Hyeon-u!
‎Cred că am emoții. ‎Mi-am scris greșit codul de student.
‎Codul?
‎Da, codul de student. E ca un CNP.
‎Am înțeles. Primești un cod de la școală.
‎Nu-i mare lucru.
‎Cred că ți-e frig.
‎Așteaptă aici puțin.
‎Nu intra până nu te chem, da?
‎Bine.
‎Intră.
‎Asta-i tot ce am.
‎De ce...
‎Ai pățit ceva?
‎- Cum e posibil? ‎- Mersi.
‎- Am o... ‎- Mă descurc.
‎Vrei altă cutie?
‎Nu-ți face griji. Facem curat mai încolo.
‎E o pătură de vară, dar tot grea e.
‎Stai.
‎Îmi pare rău.
‎- Ești teafăr? ‎- Da.
‎- Nu te-am văzut. ‎- Bine.
‎E grea, nu-i așa?
‎Hyeon-u, te-ai schimbat?
‎Da.
‎Sunt hainele lui Eun-ja. Îți vin.
‎Eun-ja...
‎Da, sunt ale lui Eun-ja.
‎Scuze, îmi pare rău.
‎Doamne!
‎Ce este? Ai ceva pe spate?
‎Vrei să mă uit?
‎Gata.
‎Hyeon-u.
‎Ai adormit?
‎Nu.
‎Pe-atunci...
‎am crezut...
‎că n-o să te mai văd...
‎niciodată.
‎Te-am așteptat.
‎Pe-atunci...
‎În ziua aia,
‎ne-am luat la bătaie cu un om beat.
‎Eram cu Tae-seong.
‎Eram eliberat condiționat,
‎așa că...
‎A trebuit să mă întorc la penitenciar.
‎Mi-aș fi dorit să mă întorc la brutărie.
‎Din tot sufletul.
‎Hyeon-u.
‎Somn ușor.
‎Și ție.
‎CHOLLIAN
‎INTRODUCEȚI NUMELE DE UTILIZATOR
‎DUBU1001
‎INTRODUCEȚI PAROLA
‎REINTRODUCEȚI PAROLA
‎INTRODUCEȚI NUMELE COREEAN ‎SAU AL SOCIETĂȚII
‎CHA HYEON-U
‎Am emoții fiindcă e prima zi. ‎Am stat cu sufletul la gură azi-noapte.
‎Și eu.
‎Poftim.
‎Asta e adresa ta de e-mail. ‎Ți-am făcut un cont.
‎- Super. ‎- Cred că știi s-o folosești.
‎Verifică-ți mesajele primite.
‎Și nu uita să-mi răspunzi.
‎- Hai să ținem legătura așa. ‎- Bine.
‎O să te vizitez aici.
‎Bine. Te aștept.
‎- Bună ziua, domnule. ‎- Bună. Cu ce te pot ajuta?
‎Trebuie să...
‎- Ești Kim Mi-su? ‎- Da.
‎Bună. Încântat de cunoștință.
‎De asemenea.
‎El e Gwon Eun-su, contabil.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎Iar ea e Kim Hyeon-suk. ‎De la ea vei învăța.
‎- Bine, mulțumesc. ‎- Hyeon-suk.
‎- Da. ‎- Ea e succesoarea ta.
‎Bine. Da, domnule.
‎- Mergi la ea! ‎- Mulțumesc, domnule.
‎Puneți-le în urechi.
‎Am uitat să-i scriu parola.
‎Cum...
‎Nu trebuie să le porți de pe-acum.
‎Poftim?
‎Dopurile pentru urechi.
‎Am înțeles.
‎Când mă simt stingher
‎Precum umbra mea
‎Nostalgia
‎Mă aduce înapoi în acel loc
‎ECONOMIE
‎- Acolo, te găsesc... - Stația asta
‎- ...e Institutul Pagoda. Următoarea... - Dorința-mi de a fi cu tine
‎E stația ta?
‎Și ultimele clipe împreună
‎Cum de n-am mai auzit
‎Nicio veste de la tine?
‎Poate că ești prea departe
‎Pe malul râului, la amurg
‎Amintirile noastre dăinuie...
‎Azi avem o mulțime de povești.
‎Ce-ar fi să începem cu asta?
‎„Bună, dle Yoo. Sunt Gogoașa.
‎Îți scriu pentru că nu-l pot întâlni pe Tofu.
‎Chiar dacă va veni la mine,
‎eu mă mut.
‎I-am trimis e-mailuri pe o adresă pe care n-o poate accesa
‎de câteva zile bune.
‎Parola e codul meu de student, Tofu!”
‎Parcă ar fi o poveste codată.
‎„Parolă, cod de student, Tofu, Gogoașă.”
‎Bună, Hyeon-u.
‎Când ne-am văzut ultima oară, îmi îngheța nasul de frig,
‎...dar acum suntem în toiul verii.
‎Ieri, am trecut pentru prima dată pe la brutărie.
‎Frunzele de ginkgo s-au îndesit la stradă.
‎Mai știi pomul acela mare de vizavi de magazinul de ulei?
‎Am auzit că soldații preferă verile toride iernilor friguroase.
‎- Lacrimile pe care le-am vărsat... - Tu ești bine, sănătos?
‎- În ziua când ne-am despărțit... - Îți mai scriu un e-mail azi
‎- ...în speranța că-l vei primi. - S-ar putea transforma în valuri
‎Cum de nu mai știu...
‎NECITIT
‎Poate că ești prea departe...
‎BRUTĂRIA MISU
‎Televiziunea și internetul
‎sunt considerate marile invenții ale secolul XX.
‎Oare ce invenții inedite vor apărea în secolul XXI?
‎A fost prezentat un aparat interesant
‎de curând, la Expoziția de Telecomunicații.
‎Se cheamă telefon cu cameră digitală.
‎Se pare că e un telefon mobil cu o cameră digitală înăuntru.
‎E fabulos, nu-i așa?
‎Înseamnă că vom putea imortaliza clipele cele mai de preț.
‎Dacă ar intra pe piață acest telefon,
‎care ar fi prima poză pe care ați face-o cu el?
‎AGENȚIA IMOBILIARĂ MYEONGJIN
‎CHOLLIAN
‎Bună, Mi-su. Sunt Hyeon-u.
‎Mi-am dat seama care e parola.
‎Sigur ești surprinsă.
‎Am trecut pe la tine în permisii
‎și după ce am fost lăsat la vatră,
‎dar te mutaseși.
‎Mă scuzați.
‎E liberă camera acum?
‎Probabil că te întrebi cum am aflat parola.
‎Aceasta e adresa.
‎Care e codul de intrare?
‎E 262670.
‎Bun, 670.
‎- Așa am aflat. ‎- Mă scuzați, acesta e codul
‎fostului chiriaș, nu?
‎Să vedem. Da, cred că da.
‎Nu, nu-ți spun.
‎Îți spun când ne vedem.
‎O să te surprindă.
‎- Pot folosi computerul? ‎- Da.
‎CHOLLIAN
‎Am intrat.
‎CE MAI FACI, HYEON-U?
‎De ce dormi aici?
‎Dormi în cameră.
‎Sunt impresionată că ai aflat parola.
‎Am trimis un mesaj și la emisiunea lui Yoo Yeol,
‎ca să-ți spun care e parola.
‎Dă-mi numărul tău.
‎Te sun mâine pe la prânz.
‎Ce faci?
‎Asta-i tot? Chiar ne plătesc pentru asta?
‎Tu relaxează-te și plimbă-te.
‎Numai asta fac.
‎Te descurci de minune.
‎Alo?
‎Hyeon-u?
‎Da, eu sunt.
‎Ce mai faci?
‎Păi, uite, muncesc din greu.
‎Și tot vesel ești.
‎Vocea ta îmi însorește ziua.
‎Mi-su.
‎Mi-e dor de tine.
‎Tot acolo lucrezi?
‎Păi...
‎Tu cu ce crezi că mă ocup?
‎Nu faci ce-ți doreai să faci?
‎Eun-ja spunea mereu că ești o scriitoare talentată.
‎Da, are cumva legătură.
‎Te sun mai târziu. Pe la 18:00?
‎Bine. Atunci...
‎Aștept telefonul tău pe la 18:00.
‎Hai să ne vedem diseară.
‎- Te sun eu. ‎- Bine.
‎Numărul apelat nu este disponibil momentan.
‎Lăsați un mesaj după semnalul sonor.
‎Numărul apelat nu este disponibil...
‎Ia uite!
‎Domnule,
‎vorbiți mai încet.
‎Ați fugit cu banii de abonamente, ‎cu patru milioane woni de persoană.
‎Și sunt peste 100 de membri.
‎În zilele noastre, multe săli de fitness ‎își schimbă numele
‎și iau membri noi ca să-i înșele.
‎V-am spus că noi nu știm nimic.
‎Lucrăm cu jumătate de normă!
‎Păi...
‎Eu chiar nu știu nimic.
‎Când s-a iscat bătaia,
‎i-am lăsat să mă lovească, nu am ripostat.
‎Sunt și la facultate acum.
‎- N-am făcut nimic... ‎- Nu aud ce spui.
‎Uite.
‎Am înțeles, ține-ți gura, da?
‎- Hyeon-u. ‎- Hyeon-u!
‎Bravo, frate.
‎Stai.
‎- Așteaptă-mă. ‎- Hai să bem ceva!
‎Mersi că ai rezolvat.
‎Vino cu noi.
‎- Stai. ‎- Voiam doar să te ajut.
‎- Hei! ‎- Bine.
‎- Tae-seong voia să te ajute. ‎- Chiar așa.
‎Ți-a făcut rost de slujbă ‎ca să câștigi un ban.
‎Chiar nu vrei să vii?
‎Chiar așa.
‎Hai să încercăm să trăim cinstit!
‎Și pe Tae-seong l-a păcălit.
‎Ne lași baltă?
‎- Cha Hyeon-u. ‎- Alo!
‎- Serios? ‎- Stai.
‎Tae-seong n-a făcut-o intenționat.
‎Hyeon-u!
‎MI-SU, ÎMI PARE TARE RĂU ‎CĂ NU ȚI-AM RĂSPUNS
‎SINCER SĂ FIU, DEȘI NU E VINA MEA...
‎MI-SU, ÎMI PARE TARE RĂU ‎CĂ NU ȚI-AM RĂSPUNS
‎MI-SU
‎ÎNCHIDE
‎TOTAL SESIUNE: 43 MINUTE ȘI 33 SECUNDE
‎Sigur a intervenit ceva.
‎Însă...
‎adevărul e că mă simt ușurată că nu am vorbit.
‎Mă simt ca o ratată în ultima vreme.
‎Nu prea am chef să povestim și să râdem după atâta vreme.
‎Nu pot să mă sufăr.
‎Nu vreau să dau ochii cu nimeni.
‎Sunt abătută.
‎Eu mi-am ales drumul. Oare de ce sunt așa de neliniștită?
‎Un singur lucru mi-a adus bucurie în ultima vreme.
‎Faptul că ai aflat parola.
‎Tu mi-ai așternut un zâmbet pe buze.
‎Hyeon-u, caută-mă când ai parte de ceva minunat.
‎Și eu voi face la fel.
‎De ce mă urnesc atât de greu
‎Ar trebui să mă liniștesc Cu o ceașcă de cafea
‎O ceașcă de recunoștință Care mă poate trezi
‎Mireasma freziilor Când ies pe ușă
‎Albumul muzical, ‎cu Yoo Yeol.
‎Este o zi superbă.
‎N-ați vrea să ne satisfacem ‎curiozitatea intelectuală azi?
‎Azi vorbim despre o carte ‎și-l cunoaștem pe autor.
‎Domnul Jeong Su-man, autorul cărții
‎Călătoriile celor fascinanți,‎ e în studio.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎Sunt Jeong Su-man, autorul cărții.
‎- Mi-su, aici poți vorbi. ‎- Dacă poți vorbi...
‎- Poftim? ‎- Păi...
‎Nu te prosti!
‎Credeam că și ce vorbim aici ‎se înregistrează.
‎Ce naivă e amica ta!
‎Nu-mi imaginam
‎că o să vin într-un studio ‎unde nici nu vezi afară.
‎Credeam că privește pe fereastră
‎și admiră priveliștea în detaliu.
‎Aruncați o privire, vă rog!
‎Poftim.
‎- Te-ai întors! ‎- Bună.
‎Intră.
‎- Ce se aude cu filmul? ‎- M-am întors.
‎- Bravo, Mi-su. ‎- Super.
‎- Domnul Jeong avea emoții. ‎- Să ieșim la masă.
‎- Sună bine. ‎- Da?
‎- Bun. ‎- M-a agitat și pe mine.
‎Știu!
‎Păi...
‎- Ai făcut poze? ‎- Da.
‎Dacă n-ar fi dat buzna ‎mama pe la mine azi,
‎aș fi venit și eu la radio.
‎- Mai fă rost de interviuri. ‎- Bine.
‎- Vorbesc serios. ‎- Da.
‎- Îți dau un bonus. ‎- Am înțeles, domnule.
‎Nu promite aiurea.
‎Mereu spui că da.
‎Baftă, băieți!
‎Ne mai vedem.
‎Cine se mută în spațiul de la etaj?
‎Nu știu sigur.
‎Se pare că sunt producători de film.
‎Șeful îl știe pe unul dintre ei.
‎Am înțeles.
‎Sunt studenți care fac proiecte creative.
‎Se pare că țelul lor ‎e să-și împlinească visurile.
‎Toți au aceeași obsesie ‎de la Campionatul Mondial, nu?
‎Sunt geloasă.
‎BĂIATUL SECOLULUI XX
‎Ce faci aici?
‎Te căutam.
‎S-a întâmplat ceva minunat?
‎Chiar că minunat. Urcă!
‎- Nu vreau. Ai grijă! ‎- Nu e vorba de asta.
‎Vreau să te duc undeva.
‎Urcă!
‎LIBRĂRIA KYOBO
‎- Ai văzut? ‎- Ce să văd?
‎N-ai văzut?
‎CĂLĂTORIILE CELOR FASCINANȚI
‎Numărul șase!
‎Cartea publicată de noi a ajuns pe șase!
‎Felicitări, domnule.
‎Haide! Asta-i tot?
‎Erai așa de stresată, ‎că parcă venea sfârșitul lumii.
‎Dă-i drumul! ‎Arată-mi cât de fericită ești!
‎Cartea publicată de mine a ajuns pe șase!
‎E grozav!
‎Uimitor!
‎- Doamne! ‎- E uimitor!
‎- A ajuns pe șase! ‎- Da!
‎Bravo.
‎Soarele pătrunde printr-o fereastră mare.
‎Pătrunzător, pe de-o parte,
‎dar și blând.
‎Această lumină minunată din văzduh
‎se așterne pe biroul meu acum,
‎strecurată printre frunzele din Parcul Yeouido.
‎Acum, are fereastră.
‎Simțiți și voi această frumusețe irezistibilă?
‎Este o zi istorică.
‎- De azi, emisiunea e transmisă... ‎- Bună!
‎...din acest studio deschis.
‎O să-mi fie greu să mă concentrez azi,
‎o să-mi distragă atenția fereastra.
‎Începe ‎Albumul muzical,‎ cu Yoo Yeol.
‎Când am fondat compania,
‎am strâns niște oameni ‎și lucram la proiecte de amuzament,
‎însă am reușit să publicăm un bestseller ‎în doar doi ani.
‎Sunt un om norocos.
‎Poate
‎Tânjeam unul după celălalt
‎În aceleași momente
‎Se poate să nu ne fi observat unul pe altul
‎Când băteam aceleași străzi
‎Și-am trecut unul pe lângă altul
‎Poate că ne-am regretat alegerea
‎În acea clipă
‎Când ne luam adio
‎Fiindcă sunt timid
‎Și mi-e temă că vom trece unul pe lângă altul
‎Odată...
‎Iar...
‎ne întâlnim pe neașteptate.
‎Știu.
‎Ce stânjenitor e!
‎Mă duc acasă.
‎Vreau să-ți arăt ceva.
‎Dacă gândul
‎Că ești stingher
‎Îți frânge și ție inima
‎De câte ori ieși pe ușă
‎Dacă nici să zâmbești nu poți
‎La cum te știu de blajin
‎Sigur te încui în tine
‎Ca un nătărău
‎Stai puțin.
‎Stai, e...
‎Ce se întâmplă?
‎Am închiriat apartamentul.
‎Păi...
‎Nu, adică...
‎Cum de locuiești aici?
‎Mereu mi-a plăcut apartamentul ăsta.
‎Era liber și-mi permit chiria.
‎Așa că l-am închiriat.
‎Doar ce mi-am amintit.
‎Nu știam ce să-ți spun fiindcă vreau
‎să-ți povestesc multe,
‎dar mi-am amintit acum.
‎Mă bucur că ne-am reîntâlnit.
‎- Ce? ‎- Stai.
‎ÎMI IAU 3 ZILE LIBERE
‎Facem tocăniță cu ‎kimchi ‎mai întâi, nu?
‎Da.
‎Tocăniță și porc dulce la tigaie.
‎Să facem și omletă cu orez. O fac eu.
‎Nu, e prea de muncă.
‎O fac eu. Tu odihnește-te.
‎Nu, sunt multe de făcut.
‎Trebuia să fi luat ‎usturoi tocat. Ăsta e...
‎Îl toc eu.
‎Dar e...
‎- Bun... ‎- Usturoi tocat...
‎Îl toc eu.
‎Dar...
‎Ești sigur că poți ‎să le faci pe toate singur?
‎Da, schimbă-te și relaxează-te.
‎Bine.
‎Hyeon-u, ai dat drumul la apă?
‎Poftim?
‎Ai pornit apa în bucătărie?
‎Da.
‎Dacă faci asta, curge apă rece aici.
‎Noroc!
‎Mulțumesc că ai gătit.
‎E bun?
‎E foarte bun.
‎Când locuiam aici,
‎aveam o pată mare de mucegai pe perete.
‎Nu știai
‎că nu ai apă caldă în baie ‎dacă folosești apa în bucătărie.
‎Da, înțeleg. Locuiești singur.
‎Se pare că n-ai venit ‎cu nicio iubită acasă.
‎Vrei să nu mai inspectezi și să mănânci?
‎Asta fac.
‎- Aveți un mesaj. ‎- Stai.
‎Aveți un mesaj.
‎Ce-i asta?
‎BRUTĂRIA MISU
‎Sunt câteva amintiri.
‎Deși, la unele dintre ele,
‎nu-mi amintesc detaliile și e deranjant.
‎Parcă nu-s amintirile mele.
‎Parcă nu-mi vine să cred ‎că am trăit eu acele clipe.
‎Am făcut pozele ca să nu uit.
‎M-ai speriat.
‎Parcă ești mama.
‎Îți mai e frică de mine?
‎Poftim?
‎Îți era frică de mine când ne-am cunoscut.
‎Dar acum?
‎Tot nu ți-e frică?
‎Prinde-mă dacă poți!
‎Simți că te iubesc?
‎Cu toate
‎Că mă ascund de tine
‎Dacă o simți și tu
‎Înseamnă că și tu Îți ascunzi sentimentele?
‎Simți că te iubesc?
‎Când s-a întâmplat
‎De ai aflat?
‎Dacă și tu o simți
‎Te rog
‎Numai să-mi spui
‎Aduc eu vorba...
‎- Ai terminat? ‎- Cu grijă
‎- Dar zău așa? ‎- Ai terminat de citit?
‎- Mai am trei pagini. ‎- Tu cum te-ai simți?
‎Doamne! Ce încet citești!
‎- Apropo, te plimbai cu motocicleta... ‎- Ce-ar fi s-aduc vorba nonșalant
‎- În timp ce povestesc altceva? ‎-... ca băieții ăia, când erai golan?
‎- Am făcut-o și pe-asta. ‎- Cum ai reacționa?
‎M-ai accepta...
‎- Cu o fată în spate? ‎- Acum...
‎- Nu. ‎- Înțelegi?
‎- Ce mincinos ești! ‎- Ți-am spus deja totul
‎- Dacă încă nu știi ‎- Mă gâdili.
‎Mai bine dau uitării iar...
‎Dă-mi cartea ta.
‎Poftim.
‎Nu-mi place s-o văd așa pe Eun-ja.
‎Mama se purta frumos cu ea.
‎Voia ca Eun-ja să se mărite cu un om bun
‎și să aibă o familie fericită.
‎I-am spus că n-o s-o mai văd niciodată,
‎dar a insistat să-l ia ‎pe tipul ăla în vârstă, cu copil.
‎Du-te. Te aștept aici.
‎Nu vrei să vii cu mine?
‎Hai să mergem împreună!
‎Data viitoare.
‎Du-te!
‎Hai să mergem!
‎Du-te odată!
‎Nu, te aștept aici.
‎Hai să mergem împreună!
‎RESTAURANTUL LUI GEUM-I ‎SUPĂ CU TĂIEȚEI
‎Luați loc.
‎Doamne!
‎Hyeon-u?
‎Chiar tu ești?
‎Da, Eun-ja. Sunt Hyeon-u.
‎Dumnezeule! Tofu!
‎Vai de mine!
‎Nu pot să cred, ești și mai chipeș acum!
‎Doamne! Ia loc. Stai aici.
‎Cum m-ai găsit?
‎Mi-su...
‎Mi-su n-a vrut să vină, nu?
‎Doamnă!
‎Doamnă! A dat de belea!
‎- Doamne! ‎- O s-o caftească!
‎Stai pe loc!
‎- Vino încoace! ‎- Mă doare!
‎- Lasă-mă! ‎- Mă doare!
‎Spune că-ți pare rău. Ochii-n pământ!
‎Spune că-ți pare rău!
‎Îmi pare rău.
‎Cine e femeia asta?
‎„Femeia asta?” Eu?
‎Obraznică ce...
‎Mi-su...
‎Știam că așa trăiești.
‎Nu-ți recunoști mătușa?
‎„Mătușa”?
‎Am prins-o fumând.
‎Mama ta era o bucătăreasă excepțională.
‎Acum face supă cu tăieței toată ziua ‎din cauza ta.
‎Știai asta?
‎Ai înțeles? E-n regulă.
‎De ce suporți așa ceva?
‎Surioara mea...
‎Vai, surioara mea...
‎De ce-o lași pe fătuca aia ‎să te ia în râs?
‎Unde-i Eun-ja a mea?
‎De ce suporți rahatul ăsta?
‎Gata. Da, asta e.
‎Haideți să mâncăm!
‎E ‎kimchi ‎vechi de doi ani.
‎Îl ofer doar la ocazii speciale.
‎Vă pun și la pachet.
‎Vă mai dau când terminați. ‎Mâncați pe săturate.
‎Poftim.
‎Să mâncăm.
‎Poftă mare!
‎Mulțumim pentru bucate.
‎E bun, nu?
‎E delicios.
‎E foarte gustos.
‎Mai vrei piper?
‎Mănâncă cu ‎kimchi‎.
‎Cred că Eun-ja știe că suntem împreună.
‎Nu facem nimic rău. ‎Mă întreb de ce n-a adus vorba.
‎Nu contează dacă nu știe.
‎Nu vreau să fac ceva ce tu nu vrei.
‎M-aș simți jignită dacă aș critica.
‎Mi-su!
‎Ești la serviciu?
‎KBS COOL FM 89.1
‎Nu ziceai că avem o companie media la etaj?
‎Căutăm pe cineva pentru un post cu normă parțială pentru radio vizual.
‎Știu eu pe cineva priceput.
‎E chipeș?
‎Să nu te prind că te dai la el!
‎Bine.
‎Ce grea e!
‎Ce faci?
‎Mă pregătesc să developez filmul.
‎Hyeon-u.
‎Ce părere ai ‎de tricoul cu Pepsi de pe mine?
‎Îți stă bine.
‎Mi-l dai dacă ți-l cer?
‎Da, sigur.
‎Mă pricep, nu-i așa?
‎Zâmbește.
‎Ce este?
‎M-am tot ținut să te întreb.
‎Cum poți
‎să zâmbești așa?
‎Mereu m-am întrebat
‎dacă e un zâmbet sincer...
‎sau dacă e unul forțat.
‎Zic și eu.
‎Când ești un ratat, ‎toți par ratați în jur.
‎Și te îndoiești de orice.
‎Dacă eram bogat, mi-aș fi dorit mai mult.
‎Dar eu am nevoie ‎doar de câteva lucruri dragi.
‎Asta ești tu.
‎Continuă.
‎În ce mă privește,
‎nu am cuvinte să descriu ‎cât de minunată ești.
‎Ce dulce e!
‎Mai că mă ia amețeala.
‎Cafeaua e mai bună când e caldă și dulce.
‎Intră.
‎Poftim?
‎Intră ca să vezi.
‎Vrei să ne căsătorim?
‎Cred că așa vă simțiți voi.
‎Mi-a ieșit pe gură ‎când te-am văzut intrând.
‎Glumeam. Nu mă băga în seamă.
‎Hai să intrăm.
‎În vechiul tău cartier, era un bloc aici.
‎Frizeria era aici.
‎Acum e o agenție imobiliară ‎unde era brutăria.
‎Dacă faci dreapta la butic ‎și mai mergi puțin,
‎dai peste alimentară. Mai știi?
‎Ce tot spui acolo?
‎Nu ți-am...
‎Nu ți-am zis?
‎Se pare că nu ți-am zis.
‎O să cumpăr alimentara.
‎O fac brutărie și școală de bucătari.
‎Sala de clasă trebuie să fie mare, ‎iar alimentara e spațioasă.
‎Poți începe aici.
‎Ce?
‎Prinzi drag de mine?
‎O să te fac să râzi, să zâmbești, ‎exact ca acum.
‎O să te îndrăgostești de mine.
‎Ce siropos sună!
‎Hyeon-u!
‎Am venit să le returnez.
‎Sigur, lasă-le aici.
‎- O zi bună! ‎- Și ție.
‎Alo?
‎De ce nu mi-ai răspuns?
‎Mai știi ce în ce zi suntem?
‎Ți-am zis să mă lași.
‎Prietene, se pare că duci o viață normală acum.
‎Azi se împlinesc zece ani de când a murit Jeong-hyeop.
‎Mai ales tu n-ar trebui să uiți.
‎Plecăm după-amiază. Te așteptăm.
‎Mișcă-te repede!
‎- Nu mă enervați. ‎- Fir-ar! N-ai făcut nimic azi.
‎- Să mergem. Ce tot aveți? ‎- Nu vreți voi? Eu sunt obosit.
‎- Piatră, hârtie, foarfece. ‎- Piatră!
‎- Hai! ‎- Bine.
‎Jucăm cu toții.
‎Fiți gata, piatră, hârtie...
‎- Piatră, hârtie, foarfece. ‎- Hai!
‎O facem fără el.
‎- Piatră, hârtie, foarfece. ‎- Hârtie!
‎- La naiba! ‎- Idiotule.
‎Stai!
‎Tu.
‎Doamne...
‎Dumnezeule.
‎Băieți, la dracu', m-a văzut.
‎Ce-ai mai făcut?
‎Am luat bacalaureatul, sunt la facultate.
‎Muncesc.
‎Dacă trăia și Jeong-hyeop,
‎ar fi lucrat și el la o firmă.
‎Voi, netrebnicilor, o duceți bine ‎și sunteți liberi...
‎Mă înfurie la culme.
‎Nu meritați să vă meargă bine.
‎Ar trebui să fiți cotonogiți, ‎ca să nu mai faceți rău cuiva.
‎Eu chiar nu i-am făcut nimic.
‎N-am făcut-o. Vă rog să mă credeți.
‎Îmi pare rău.
‎Mie...
‎nu-mi pasă.
‎Spune-i lui Jeong-hyeop când dai ortul.
‎Am plecat.
‎Fir-ar!
‎Unde ești? Te aștept afară. O să plouă.
‎Cred că ești iubita lui Hyeon-u.
‎Păi...
‎Nu e telefonul lui Hyeon-u?
‎Și l-a uitat în mașina mea.
‎Apropo, cine...
‎Cine ești, de-mi vorbești așa degajat?
‎Ne cunoaștem?
‎Da...
‎Ești fata de la brutărie.
‎Nemernicul de Hyeon-u nu mi-a zis nimic.
‎Aici era.
‎Ai fost ocupat azi? Ce-ai făcut?
‎Am fost la mătușa mea s-o văd pe bunica.
‎Trebuia să-mi fi spus.
‎Îmi pare rău, am fost cam amețit azi.
‎Hyeon-u.
‎Trebuie să ne mutăm.
‎Proprietarul începe ‎o nouă afacere sau ceva.
‎Păi...
‎Și unde mergem?
‎Voi nu sunteți de acord?
‎Eu m-am cam săturat.
‎Nu ne permitem un alt birou,
‎să mai plătim chirie.
‎Dar nu ți se pare nedrept?
‎Cum rămâne cu postul radio? ‎Începem curând.
‎Ai prins singur postul ăla, e-n regulă.
‎Și? Ai început să cauți alt birou?
‎Nu, nu încă.
‎Am înțeles, îmi pare rău.
‎O să fie în regulă, ești tânăr. ‎O iei de la capăt.
‎Trebuie să plec.
‎Bine.
‎Cum era Mi-su când era mică?
‎Era frumoasă și pe-atunci?
‎Cred că era la fel de arțăgoasă, nu?
‎Nu-mi amintesc.
‎- Zi „mulțumesc”. ‎- Mulțumesc.
‎Da, domnule.
‎M-ai speriat.
‎Am ajuns.
‎Mergi la al doilea etaj.
‎Uite.
‎- Mulțumesc pentru masă. ‎- Cu drag.
‎E bun?
‎E delicios.
‎- Să mănânci și tu. ‎- Bine.
‎Am mers s-o vizitez...
‎pe sora lui Jeong-hyeop azi.
‎Poftim?
‎De unde știi?
‎Dar s-a mutat.
‎Vecinii ei nu știu unde s-a dus.
‎Hyeon-u.
‎Nu trebuie să mai mergi la ea.
‎- Ultima oară... ‎- De unde ai știut de ea?
‎De la Tae-seong...
‎Fir-ar!
‎Credeam că totul e-n regulă acum.
‎Ce e-n regulă?
‎Te-ntreb ce e-n regulă.
‎Nu pot face să dispară.
‎Ai auzit tot.
‎Nu pleca.
‎Nu trebuie.
‎Nu puteai...
‎Nu puteai rămâne...
‎singura care nu știa despre asta?
‎Nu puteai avea încredere în mine?
‎Cum?
‎Nu mi-ai spus.
‎Nu contează.
‎O să uit tot.
‎O să uit tot și tu să faci la fel și...
‎Acum, pentru ce mă mai rog?
‎Eu...
‎Mă rugam la Dumnezeu ‎pentru o viață normală.
‎Mă rugam cu disperare.
‎Atunci...
‎când vei fi bine?
‎Când nu vei mai fi așa neliniștit?
‎Până când?
‎Miroși ca nemernicii ăia. Știai?
‎Puți a țigări!
‎Băga-mi-aș! Ai înnebunit? Ce naiba?
‎Proprietarul dojo-ului n-o să te ierte.
‎- Ai înnebunit? ‎- Fugi.
‎Ai luat-o razna?
‎Să trăiești ca un om normal, da?
‎Viața e o glumă pentru tine?
‎Să-mi bag!
‎Am văzut cum a murit cineva prostindu-se. ‎Nu mai glumesc cu nimic.
‎„Prostindu-se”? Rahat! Tu auzi ce spui?
‎Da, asta făceam,
‎fie că pocneam pe cineva, fie că furam.
‎Dar...
‎e vreunul dintre cei prezenți acolo ‎bine acum?
‎Nu, niciunul nu e bine.
‎Și știi ce e ciudat?
‎Cu toții am făcut aceeași greșeală,
‎dar numai tu ai fost iertat.
‎Oare de ce?
‎Fiindcă arăți bine?
‎Tembelule, vrei să te caftesc?
‎Lumea ar trebui să se uite la mâini, ‎nu la chipul tău. Cu ele ai făcut-o.
‎Nenorocitule!
‎Rahat!
‎Nemernicule! Să-mi bag!
‎Nemernicule...
‎Fir-ai tu...
‎Hyeon-u?
‎Ești rănit?
‎Pot să te întreb ceva?
‎Auzi...
‎Tu și mătușa Mi-su...
‎nu mai sunteți împreună, nu?
‎Vreau să te întreb și eu ceva.
‎De ce te porți așa de urât cu mama ta?
‎Cu Eun-ja?
‎Doamne! De ce mă întrebi așa ceva?
‎Ce-o să faci dacă o să te urască?
‎Femeia aia?
‎Pe mine?
‎Nu-i posibil.
‎Fiindcă...
‎Nu are pe nimeni altcineva.
‎În fine,
‎mai sunteți împreună?
‎Nu, nu-i așa?
‎Cine-i aici?
‎Aici erai.
‎Hyeon-u, tu ești?
‎Hyeon-u.
‎Ce se întâmplă?
‎Am trecut pe-aici. Îmi era foame.
‎Mă bucur că ai venit.
‎Poftă bună!
‎Mulțumesc pentru masă.
‎E delicios.
‎Bună.
‎Bună ziua.
‎Salut.
‎Ce faci?
‎Am uitat ceva la birou. ‎Pot să intru s-o iau?
‎Sunt ocupat acum.
‎Ce este? Ți-o dau altă dată.
‎Păi...
‎E o poză. O vreau acum.
‎Poza aceea.
‎E la mine acasă.
‎Poftim?
‎Scuze. M-am gândit...
‎M-am gândit că ai aruncat-o.
‎Nu te plac.
‎Eu te simpatizez.
‎Dar ești prea serios și ursuz, ca Mi-su.
‎Ea are nevoie de cineva ‎care să-i lumineze viața.
‎Trebuie să ne mai și relaxăm.
‎Cum v-am mai spus, emisiunea va deveni radio vizual.
‎Veți putea să și vedeți gazdele, nu doar să le ascultați.
‎Când ascultați emisiunea,
‎nu erați curioși cum stătea Yoo Yeol
‎când vorbea și ce făcea în timpul unei melodii?
‎- Pot s-o văd pe Mi-su? ‎- Sau ce purtau...
‎- ...invitații... ‎- Poftim?
‎Pot s-o văd dacă te urmăresc?
‎Să mă urmărești?
‎Ne mai vedem.
‎Pe măsură ce se lasă noaptea
‎La sfârșit de toamnă
‎Visez la prima zi de primăvară
‎Nu te pot vedea
‎Fiindcă ești
‎Atât de departe
‎Dar o să-mi plivesc grădina
‎Toamna e pe sfârșite
‎Și se-apropie iarna
‎- Dar nu voi uita... ‎- Mi-su!
‎Soarele primăvăratic...
‎Mi-su!
‎Zăpada se așterne
‎- De parcă ar vrea... ‎- Urcă.
‎Să acopere întreaga lume
‎Și să izgonească și ultima rază
‎Dar, într-un ținut îndepărtat Primăvara dăinuie
‎Iubire
‎Când închid ochii
‎Și mă gândesc la tine
‎- Pot să zbor... ‎- Doamne!
‎- Ce figură e! ‎- Chiar și fără aripi
‎Când închid ochii...
‎- Vrei să opresc puțin? ‎- Și mă gândesc la tine
‎Chiar și fără stâlpul meu...
‎- Da. ‎- Stâlpul meu...
‎Te iubesc, Mi-su.
‎Te iubesc.
‎Nu fugi, Hyeon-u.
‎Nu fugi, te rog!
‎O să te rănești.
‎De ce-ai vrut ‎soju ‎cu gogoși?
‎Așa, fiindcă n-am mai mâncat ‎gogoși de mult.
‎N-au același gust fiindcă n-am avut
‎ingredientele necesare.
‎Mulțumesc pentru gogoși.
‎Mănâncă.
‎Vezi? N-au gustul de dinainte.
‎Fir-ar...
‎Totul s-a schimbat pe lumea asta,
‎mai puțin gustul ăsta.
‎- Au același gust? ‎- Da.
‎Stai, o să...
‎Sunt mai bune cu cafea.
‎Fac niște cafea.
‎Ce faci?
‎Nimic.
‎Mi-am amintit de alte vremuri.
‎Când era prin preajmă ‎băiatul cu tofu, Hyeon-u.
‎Da, știu.
‎Hyeon-u mi-a promis că se va întoarce...
‎să-mi deschidă brutărie.
‎Când?
‎Deunăzi. Părea să fi încasat niște pumni.
‎A mâncat ceva și a plecat.
‎Zice că i-am spus că am încredere în el.
‎I-am zis-o acum niște ani buni.
‎Nici nu-mi amintesc.
‎Nici bunica, mătușa sau profesoara lui
‎n-au avut încredere în el.
‎Dar eu asta i-am zis.
‎Dar nu-mi amintesc când.
‎El și-a amintit când a venit...
‎KBS COOL FM 89.1
‎Bună!
‎E incredibil.
‎Nu trebuia să intri la machiaj?
‎Acum, ne trebuie și machior.
‎Am revizuit partea asta.
‎Nu trebuie s-o mai citești.
‎- Hyeon-u. ‎- Da, domnule.
‎- Mergi să te pregătești. ‎- Bine.
‎Citește partea asta după asta.
‎- Bine. ‎- Grozav.
‎Intră.
‎Încântat de cunoștință.
‎Deci asta-i camera de filmare.
‎Oare e necesar să avem video ‎pentru o emisiune radio?
‎Va arăta ca un amalgam de cadre.
‎Nu le segmentăm prea mult. ‎Vor apărea ca niște cadre,
‎va arăta diferit de restul filmărilor.
‎Azi e prima zi de transmisie video.
‎Să menționez vreun nume?
‎Cine vă vine în minte?
‎Poate că vreți să-i cunoașteți mai bine ‎sau vă e dor de ei,
‎poate că-i vedeți zi de zi,
‎dar vă tot gândiți la ei.
‎Kim Se-in, Gwon Ye-ji, Park Song-i.
‎Și Kim Mi-su.
‎Poate că numele care ne sunt dragi sunt ca niște jurnale,
‎însemnări neprețuite în viețile noastre.
‎Mă ung pe suflet razele soarelui, verdeața și energia lor.
‎Am sufletul înțesat de mii de nume și amintiri dragi.
‎Albumul muzical, ‎cu Yoo Yeol. Prima melodie de azi.
‎BĂIATUL SECOLULUI XX
‎KBS COOL FM 89.1
‎TOATE PERSONAJELE, ORGANIZAȚIILE, ‎LOCURILE, INCIDENTELE ȘI RELIGIILE
‎DIN ACEST FILM SUNT FICTIVE