Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
IGAZ TÖRTÉNET ALAPJÁN
TALÁN
AZOKNAK, AKIK AZT HISZIK, CSAK AZ IDEJÜKET VESZTEGETIK.
Vagyis ez itt a helyes képlet.
Ugye látja, hogy a válasz, amit adott, az téves.
Ugye, professzor?
Haladjunk is tovább! Meséljen a kísérletről!
Oké.
Ha egy héliummal töltött lufit csatlakoztatunk ehhez a matchboxhoz,
a gyorsulás okozta nyomásváltozás
az ellentétes irányba fogja megmozdítani.
Ha fékezünk, a luftballon hátrafelé nyomódik.
De a fizikában, mint az életben is, vannak változók.
ÚJRA MA
Kocsi! Hívd fel Lucia Pilatest!
Értem. Hívom Luciót.
Nem, ne Luciót! Lucia Pilatest!
- Alessandra! - Nem hiszem el.
Mi újság veled?
Ne haragudj, Lucio, véletlenül hívtalak, nem akartam. Bocsánat, téves!
Te még mindig az a bolond tyúk vagy, mint voltál. Hogy vagy?
És a fiad? Marco? Marco hogy van?
Jól! Megnőtt! Épp az iskolájába autózunk, fogadóórára.
Remélem, rád ütött. Mert ha az apjára, akinél nagyobb...
Hívás vége!
Szeretnél valamit elmondani, mielőtt bemennénk?
Nyugi, anya! Mindent kézben tartok.
Ilyen rossz matematikajeggyel még az érettségi is erősen kérdéses.
Nem lesz egyszerű felzárkózni angolból.
Kizárt, hogy be tudja hozni.
Még csak azt sem mondom, hogy okos, csak nem látszik. Egy tökfej!
Az is lehet, hogy vizsgázni sem engedik.
135 NAP AZ ÉRETTSÉGIIG
Ha nem tartottál volna mindent kézben, mégis mi a faszt mondtak volna nekem?
Mi? Rám néznél, ha volnál szíves?
Ne, mégse nézz rám, felidegesítesz!
Van még valami esetleg?
Talán egy új teló jól jönne.
- A régi vacakot... - Értem. Hívom Edo Telluót.
Ne, ne! Később, később, majd máskor!
A barátod húz vissza téged, Marco!
Akivel lógsz, a hogyishívják, Daniele, a drogos!
Én, drogos?
Jaj, ne szíved mellre, anyám csak irtó zabos volt.
Allergiás vagyok. A pázsitfűfélék a hibásak.
Jó, de mindig tiszta vörös a szemed, megállás nélkül bogyókat szedsz.
Antihisztamint, bakker, antihisztamint!
- Nem is cigizem. - Tudom!
A szobád meg a garázsban van, tiszta pára minden, vágod!
Egyébként mit mondtam volna?
Hogy távoktatásban azért voltunk jók fizikából, mert csaltunk?
Meg sem nézed őket?
Ez tiszta matek. A random a befutó, tuti működik.
Napi hat órát tolom, és ha elfáradok, itt van Sofia. Sofia!
Figyelj és folytasd!
- Cserébe írok a leckéjét. - Írom a leckéjét.
Ez tárgyas ragozás, nem pedig alanyi.
- Nem semmi kiscsaj. - Kibírhatatlan.
Nincs véletlenül egy telód, amit nem használsz?
Szerintem van.
Te is letölthetnéd.
- Köszi! - Szivi.
Ezek szerint egy applikáción keresed a másik feledet?
Nem, de nem is érdemes keresgélni a másik feledet.
Fogd csak be a füled!
Miért fogattad be a füleit, ha mutogatni akarsz?
A fülét, páros szerv, egyes szám, tökfej!
- Igaza van. - Te tényleg nem vagy semmi.
Maradj csöndben!
Egyébként emlékszel Claudiára?
Kipróbáltunk vele egy ingyenes appot. Két hét, és visszament az exéhez.
- Ahogy Anna is. - És Clara.
- És Stefania. - Köszönöm!
- De én szerelmes akarok lenni. - Tizenkilenc évesen? Hülye vagy?
Szeretnék bemutatni valakit karácsonykor
a nagyinak, hogy megkérdezze: "Ki az a kislány?"
Marco!
A nagyid már meghalt.
Jó, akkor egy rokonnak, és nem a nagyinak, tök mindegy.
Mégis kinek?
Mario bácsinak?
- Mario bácsinak. - Mario bácsi vicces.
- Akkor neki.
De folytathatnánk a témát?
- Mario bácsi. - Aha.
Szeretnék valakit, akinek a keze pont beleillik az enyémbe.
Akinek mondhatom: "szeretlek".
- Mario bácsi tökéletes. - Az.
- Rendben, legyen Mario bácsi! - Oké. Mario bácsi.
Mario bácsi.
Az az elmeroggyant tesód. Tessék!
Mondd! Oké, jövök.
Elkísérem, így nálam lehet a robogó. Tuti beengednek minket a mai buliba?
- Okoztam már csalódást? - Folyamatosan.
- Hogy te milyen gonosz vagy! - Hogy te milyen gonosz vagy!
- Vezetek. - Miért te?
- A Quindie-be megyünk. - A bárba?
- Aha. - De te nem is ott dolgozol.
Majd elmagyarázom. Szállj fel!
- De aztán nálam lesz a gép. - Igen, igen.
Na!
- Baszki, húzódj le! - Te vezetsz.
Fogd! Ne vedd fel!
- Addsza! - De ez...
Drágám? Csáó! Épp munkába megyek, igen.
Igen, igen... Ne, ne, ne, ne, ne! Nem kell eljönnöd értem, nem kell.
Majd hívlak, most késésben vagyok. Csáó! Csáó, csáó, csáó!
Andrea! Miért mondtad...?
Ne bámulj már így, tudod, hogy a stressztől mindig hányok.
- Mit műveltél? - Nyugi!
A jó ügyért hazudtam, hisz fellépek a Quindie-ben.
- Andrea, nem érted, hogy...? - Ő nem érti!
Szerinte a zenével csak az időmet vesztegetem, de...
Fordulj már meg, az istenit!
Ilyenkor mit kell mondani?
- Passz. - Én sem tudom.
- Szerencsét hoz... - Ne, ne szólalj meg!
A kibúvókkal hagyj, lécci, békén!
Az alibidet húzd le a vécén!
Köszönöm!
Milyen bátor ez a lány!
Megpróbálom, mi baj lehet? Nem érzem a csít.
Kösz, hogy itt maradtál! Csáó!
Nála rosszabb biztosan nem vagy.
Tudom, hogy kellene kezdened.
Hé! Andrea! Hé!
- Hová mész? - Haza, sajnálni magam.
Miért? Menni fog. Ez a csaj állati gáz volt.
Nekem nem is tűnt annyira rossznak.
Ne már! Hogy állhat ki énekelni ilyen hanggal?
Meggyalázza a zenét.
Te most épp a barátnőmről beszélsz.
Szerintem ő nagyon bátor. Hatalmas lelke lehet.
Elnézést!
Mennyi tehetség! Mennyi dal! És mennyi... unalom!
A következő fellépőnk Andrea Martinelli.
- Na, eredj! - Nem!
- Miért? - Itt van Martinelli?
Nem tudják, kik vagyunk, húzzunk!
Ott is van! Színpadra!
Ne, ne, ne! Ez undi! Undi!
Oké.
Menj!
Mondd!
Marco, hol vagy? Nagy a tömeg, itt vagy a buliban?
Marco!
Halló! Marco! Hé!
Nem.
Köszönöm!
Az imént nem hallottad ki a hangomból az iróniát.
Marco. Örvendek!
Giulia.
Ideülhetek, vagy akkor jön a pasid egy baltával?
Így szeretnéd megtudni, hogy járok-e valakivel?
Igen.
Önkéntes szingli.
- Következik tehát... - Az exem...
...a mai utolsó előadónk.
A színpadon Andrea Martinelli, más néven a Tizedes.
- Ez itt... - Egyébként igazad van.
- A barátnőm szar volt. - Ugye!
Nem Tizedes, hanem Füzetes, mint a füzet.
- Amibe az összes dalomat beleírom. - Nagyszerű, akkor hát te következel.
- Hé! - Ez abszurdum.
2023-at írunk, és valaki még mindig a metált tolja.
- Nagyon klassz voltál. - Tényleg.
Hihetetlen, hatalmas a lelked.
- Te ki vagy? - Annak ott a testvére.
A Tizedes!
Köszönöm, nos, a következő dal...
egy igazi dal a szerelemről,
amiről minden olasz és más országbeli dal is szól.
És amikor írtam...
Köszi szépen! Itt maradnál velem?
- Sokat segítene. - Nem.
- Énekelsz? - Igen.
Köszi!
Higgyétek el, idiótának látszik, de a szövegei megérintik a lelket.
Így szól:
Vagy a gyomrot.
Elnézést!
- Gyakran megesik. - Nem mész vele?
Kivel?
Én azért bírom a polaroidot, mert csak egy esélyed van.
Ja, arra, hogy elrontsd. Nézd, milyen béna! Rémes!
De bocs, éppen meséltél valamit.
Ja! Semmi, csak apám szerelmes lett, és lelépett a kollégájával,
otthagyva minket és anyámat. És egyikünk sem tud főzni.
- Micsoda seggfej! - Hogy seggfej?
Túlzás lenne mondani.
Volt benne bátorság, és most boldog.
Ő.
Akkor csúsztak szét kicsit a dolgok, amikor anyám felfedezte a randiappokat.
- Ezt hogy érted? - Ne beszéljünk róla!
Hát, szerintem a szerelem eléggé szar dolog.
Nem szar dolog.
Olyan, mint a félkarú rabló.
- Félkarú rabló? - Az.
Elmagyarázod?
Folyamatosan görgetsz,
azt remélve, hogy majd a következő találat,
a következő ember jobb lesz.
Mint az a gép.
De itt csak a magány érzését tudod megnyerni,
és hogy lekéstél.
Különleges srác vagy, Marco.
És ez az este nagyon...
- Szép volt. - ...fura volt.
Valójában inkább fura, mint szép.
- Jogos. - De már késő van, megyek.
- Ezt megtarthatom? - Persze, tessék!
És ha gondolod, elkísérlek.
Kösz, de a robogóm pont itt van.
Akkor elkísérlek oda.
- Oké. - Oké.
Itt vagyunk!
Szép robogó.
Figyi, tudom, hogy alig ismerjük egymást,
és azt hiheted, megőrültem, de nagyon szeretnélek újra látni.
- Nem leszek olyan, mint az exed, eskü! - Marco! Gyorsan! Ma vagy holnap?
Ma.
- Írd fel a számom! - Jó!
Ja, egyébként holnapot akartam mondani, de mát mondtam.
Mondd!
339,
25,
54, 23.
- Köszi! - Majd tali!
Majd tali!
Csáó!
Lemerült a telefonom.
Hogy fogok hazajutni, baszki?
Hideg is van.
- Na? - Klassz.
Pontosabban, kérlek, ez így túl általános.
Elég jók, komolyan. Passz.
- Szeme? - Érdekel?
Nem. Segge?
Hát, az nagyon-nagyon jó.
Rányomultál, ő benne volt.
Szürreális egy este.
Most váratnod kellene egy kicsit, különben olyannak fogsz tűnni...
Ja, tudom.
Várnom kellene, de mégis azt kell mondjam, hiányzol.
Papucs vagy, Marco, pap... Utállak!
Bocsi!
LÁTTA
Halló, Giulia?
- Nem. - Hogyhogy nem?
Nem, rossz számot hívtál. Én Aria vagyok.
Milyen név az, hogy Aria?
Halló, Giulia?
Ez még mindig az én számom. Minden jót!
Rossz számot mentettem el.
Semmi eredmény. Ez már hivatalos, ez a nő nem létezik.
Lehet, hogy bedrogoztak, Giulia valójában Mauro, és 50 éves.
- Talán el sem kérted a számát. - Lehet.
- Vezetéknév? - Passzolok.
- De lőttünk egy fényképet. - Hadd nézzem meg!
- Nála van. - Utállak!
Na, gyerünk, írj neki!
Jó, tudjuk, hogy csak mondod, mondod, de az eszed meg a gatyádban van. Na!
Szia, bocsánat, a múltkor nem akartalak zavarni.
És az Aria nagyon szép név.
Olyan ribis.
Eredeti. Nem akartalak megbántani.
Az apámnak fura ízlése van. Szép estét!
Ilyen időben max. a tévét tudom bekapcsolni.
Nos, most kezdődik a Don Matteo 130. évada.
Nem igaziból nevettél. Tudom.
Megfogtál. Marco vagyok, örvendek!
Örvendek! Itt a furcsa nevű. Aria.
128 NAP AZ ÉRETTSÉGIIG
Tanultok, Marco?
Az angollal megvagyok, most a matekot csinálom.
- Dogát írunk holnap. - Ne lógj már annyit a mobilodon!
- Bagoly mondja verébnek. - Elmegyek.
Andreánál hagytam pénzt pizzára. Március van, ugye tudod?
A többi tárgyból is haladnod kell!
- Mert idén... - Lesz az érettségi.
Kösz, hogy szóltál, nem tudtam. Szeretlek, szia!
Ezt a nőt...
Hali!
Na? Felelsz vagy mersz?
Már megint ezt játsszuk? Rákattantál.
Mindig felelek, a feladatoktól rám jön a para.
Akkor mennyire érintett rosszul,
hogy én vettem fel a telefont, és nem a te Giuliád?
Hát, igazából már fogalmam sincsen, hogy nézett ki Giulia.
Ezt a dumát!
- Most tanulnom kell. Folyt. köv. - Szia!
Bocsesz!
Nem kell megköszönnöd.
Legközelebb, ha megadod valakinek a számom, eskü, kinyírlak.
Leszállítok neked egy tuti pasit, és még nyafogsz?
Egy egész estét vele töltöttem. Mintha csak veled lettem volna.
Ugyanazokat a hülyeségeket toljátok.
Egy: nem tolok hülyeségeket. És kettő: nem tetszik, szóval...
Miért nem mondtad meg neki, hogy én adtam meg a számod?
Mert...
Csak csetelünk, ennyi. Nem kell több komolyság.
Unom, hogy úgy kezelnek, mintha valami app lennék, amit ki lehet próbálni.
Látod? Ő pont ugyanezt a süket dumát nyomná, ebben biztos vagyok.
Ne csináld, Aria, nem mindenki olyan seggfej, mint Diego.
Jó, de én pont abba a seggfejbe szerettem bele.
De mindegy, mert mostantól magamra akarok koncentrálni,
a sok dologra, ami rám vár,
és ez a Marco meg olyan fura, szóval nem.
Cuki.
Fura.
Cuki.
Jó, cukin fura.
És mikor találkoztok?
Valószínűleg soha, mindig talál kifogást.
A minap például azt mondta, azért nem,
mert az előrejelzés szerint túl nagy lesz a pára.
Hát te meg hogy nézel ki?
- Majd elmagyarázom. Vajon allergiás? - Nem. Csak tönkreteszi a haját.
Ez meg milyen szar duma?
Mit tudom én! Három nap alatt negyedjére hívott el, nem volt jobb ötletem.
Akkor csak találkozz vele!
Nem akarom vesztegetni az időm, és...
Ezt majd tetováltasd magadra!
Azt fogja hinni, hogy valaki mással jársz.
Vagy talán másik kettővel.
Bocs, de nem könnyű parkolóhelyet találni.
- És miért ez a hacuka? - Majd elmondom.
Talán egy kék szeművel, mondjuk.
- Kockás hassal. - Amid nincs.
És nem is lesz. Ez genetika. Huszonöt után pocakod lesz, nézd!
Itt van még egy bolond!
Számítunk rád a próbán. Idén nekünk kell megnyerni a fődíjat.
Hajrá, hajrá, győzünk, baszki! Lövésem nincs, mit csinálok.
Te mióta veszel részt a Palión?
Mióta Natasciának az áll a profilján, hogy bírja a hagyománytisztelő srácokat.
- Natascia? Az ki? - Hát ő. Hé!
- Mi a faszt akarsz? - Te mi a faszt akarsz?
- Feljelentelek. - Vagy pedig én téged.
A csajom. És most megvédem a fődíjat, srácok.
Azt a díjat nem megvédened kell, hanem megnyerned.
Szóval nem megvédem?
Nem. Figyu. A díjat... A díjat nem te véded, hanem a másik...
- Mi a faszt akartok tőlem? - Semmit.
Te jöttél ide. Mi nem hívtunk.
Csípem a várakat.
És éhes vagyok.
Azt mondanák, hogy zöld,
de igazából szép kék, a széle pedig gesztenyebarna.
Mi?
A szemed színe.
Látni szeretnélek.
- Marco... - Hadd fejezzem be!
Tudom, hogy nem vagyok olyan jóképű, mint az exed vagy az a srác,
akivel valószínűleg most is jársz.
Nem, én igazából nem...
És kockahasam sincs, pedig az lenne az elvárás,
de egy hónapja mindennap beszélünk, és jó lenne talizni, legalább egyszer.
Aztán eltűnök, ha...
Marco! Te ugye...?
Marco!
Megvagyok! Én... itt... Itt vagyok, itt vagyok.
Szuper. Hülyét csináltam magamból.
Oké, rendben, feladom. De csak hétfő jó, ebédkor.
Hétfő? Megőrültél, Marco?
Akkor van a 100 napos fogadás! Kaja, tanárok, érettségi, megvan?
Tegyetek el mindent a padról! Egy órátok van, öt feladatra.
Remélem, ennyi már elég lesz ahhoz, hogy átmenjetek,
és nem lesz muszáj még egy évet veletek töltenem.
Tanárnő, kérem, a stílusa...
Daniele, megbuktatlak.
Martinelli!
Menni fog?
Meglátjuk.
Mindkettőtöket meghúzlak.
100 NAP AZ ÉRETTSÉGIIG
- Na? - Figyelj, mindent kidolgoztam.
A haver apjának az étterme innen 800 méter. Robogóval egy perc sincs.
- Jó, kösz, de én... - Jó napot!
Üdv, tanárnő!
Nem lehet jó a nap, ha téged látlak, Martinelli.
Anyukám is mindig ezt mondja.
- Utálom. - Biztos van egy platánfa valahol.
Hogy nézel ki? Tökre, mint a bácsikád.
- Mi az? - Nem hoztam antihisztamint. Végem.
Daniele! A terv!
A terv, a terv, a terv, persze, a terv. Szóval, a terv...
Ahhoz, hogy minden simán menjen, csak annyi kell, hogy...
Figyelj rám! Akkor kezdünk, amikor úgy teszek, mintha tüsszentenék.
Innentől villámgyorsan kell mozognod.
De várj, ez marhaság! Honnan tudom, hogy színleled a tüsszögést,
amikor állandóan tüsszögsz?
Erre nem gondoltam.
- Figyelj rám! - Daniele!
- Akkor kezdünk, amikor... - De, Daniele, ezt már mondtad!
Jó, akkor úgy csináljuk...
Amikor Farini ezt fogja mondani:
"Sok szerencsét, szükséged lesz rá! Háhá!"
Pohárköszöntőt!
Ekkor ott állsz, üdvözült mosollyal,
és úgy teszel, mintha fel kéne venned egy sürgős hívást.
Az anyám. Fel kell vennem.
Oké, oké. És ezután hogy lesz tovább?
Mit tudom én? Mindent én találjak ki? Rögtönözz!
Kellene egy terv.
Neked kellett volna tervet kitalálnod!
Azt mondod, úgy festek, mint a bácsikám,
de anyám szerint jól nézek ki, és én is ezt gondoltam!
Mostanság viszont baromira magányos és frusztrált voltam.
- Arra, Marco! - Tudom, merre van!
Ne mondd meg, hogy mit csináljak!
Marco, könyörgök, nem akarom, hogy Farini felhívjon a fogadásról.
Ne csinálj baromságot!
Hát rajtad meg mi van?
- De nem videózol, ugye? - Sztori lesz belőle.
Mikor fogok legközelebb talizni valakivel a 15. századból?
Milyen lett?
Várj, milyen néven vagy fent? Betagelnélek.
Marco Martinelli, szóköz nélkül. Egy szó, szóval nincs szóköz.
Oké, már emlékszem. A sorozatgyilkos-profil.
- Kemény. - Utálom az ilyet.
- Szabad utálni a socialt? - Persze.
Ugyanezt mondta egy régi osztálytársnőm is,
most meg influenszer.
Várj, ha valaki a lábát fotózza, akkor az influenszer? Passz.
A család? Hogy vannak?
Az anyámról nem sok mindent tudok mesélni.
- Nem muszáj róla beszélni. - És az apámról meg még annyit se.
Akkor ezt a témát is ejthetjük.
- A nővéremmel élek. - Csúcs!
Azt hiszem.
Utálom, akik csak a holnapra tudnak gondolni.
- Aha. - Az élet egy rakás szar.
Olyan, mint...
A félkarú rabló, amin mindig vesztesz.
- Mindig ezt mondom. - Mindig ezt mondom.
- Mit csinálsz? - Semmit.
Ezt a videót nézd!
Muti!
Elisa: "Ne hagyd, hogy Franco lehúzzon!"
Bocs, csak megláttam. Eltévesztette a nevemet.
Nem, nem rólad van szó.
BEJÖVŐ HÍVÁS - DANIELE
Kicsit kimegyek a mosdóba.
Csak hallgatott, én meg néztem, aztán persze meghúztam.
Ki kell mennem a mosdóba, bocs!
BEJÖVŐ HÍVÁS - ARIA
Olyan lettem?
Egy kicsit.
Kimegyek a mosdóba, letörlöm. Olyan meleg van!
Nem indul a robogó, Dani!
Gyerünk!
Pszt! A kocsikulcsot!
- Nem! - Kérlek! Könyörgök!
- Nem! - Légyszi!
Vigyázz rá! Az apámé.
Itt vagyok. Ehettem valamit, ami megártott.
Messze lehet az a mosdó.
A bolondját járatod velem?
Nem, nem, ez nem az, aminek látszik, megmagyarázom.
Csináltál már valaha őrültséget?
Csak egyszer.
Meggyőztem a nagyimat, hogy a kávé egy űrből jött növény,
amivel befolyásolni akarják az agyunkat.
Oké. Felelsz vagy mersz? Elég volt az örök felelésből!
Akkor merek.
Akkor most lépjünk le fizetés nélkül!
- Te most viccelsz. - Nem.
Ne... Ne már! Szerintem ezt nem szabad.
Marco, egyszer élünk, gyere!
Ne!
Várj! Várj!
Te dilis vagy.
Újra el kell kezdenem sportolni, mert végem.
Elárulnád, miért tűntél el folyton az előbb?
Most van a sulis fogadás egy közeli étteremben.
Miért nem mondtad? Halaszthattuk volna.
Most viccelsz? Mikor végre igent mondtál?
Engesztelésképpen: felelsz vagy mersz?
Ez tetszik.
- Merek. - Oké.
Akkor most menjünk vissza fizetni, mert ez totál kikészít.
Ezek az emberek becsületesen dolgoznak, ők a társadalmunk alapkövei.
- Nem tehetjük meg velük... - Marco, már rég kifizettem!
- Amíg rád vártam. - Akkor jó. Oké.
Akkor arra kérlek, vigyél el a fogadásra!
Tudsz vezetni, ugye?
Marco! Marco!
Tragikus a helyzet, már nem tudom kézben tartani az ügyet.
Egyébként hadd jegyezzem meg, ritka pocsék volt a terv.
- Daniele. Örvendek! - Aria.
Én is mondtam, hogy pocsék a terv. Rémes.
Miért mozgott magától az autó?
Te nem húztad be a kéziféket, amikor kiszálltunk?
- Nem. - Egyesbe sem tetted?
- Nem. - Hogyhogy? Első nap, legelső lecke.
- Nincs jogosítványom. - Kérdeztem, hogy tudsz-e vezetni.
Azt kérdezted, tudok-e vezetni, nem azt, hogy van-e jogsim.
Odaadtad a kocsit egy... Aki nem... Hé!
Kié a kocsi?
Martinelli! Martinelli!
- Ugye nem? - De igen. Pontosan.
A kocsim, Martinelli! Mégis mi a faszt képzelsz?
ITT VAN A SZOBÁMBAN. KETTESBEN VAGYUNK.
Ez nem randi. Csak eljöttem, hogy tanuljak veled,
mert lelkiismeret-furdalásom van a történtek miatt. Oké?
Ez nem randi!
EGYÉRTELMŰ, HOGY BEJÖVÖK NEKI.
- Oké. - Oké, lássuk!
- Hol tartasz az anyagban? - Az elején.
- Melyik fejezetnek? - A könyvnek.
A fizika alapjait távoktatásban nyomták le, nem értettem...
szart se.
Hogy lehet nem szeretni a fizikát?
Nem, a kérdés, hogy te hogyhogy szereted?
A nővérem fizikatanár, ingyen leckéket adott.
- Hát így könnyű. - Nem.
Nem. Még így sem.
Na akkor,
itt egy zokni.
Bocsi!
Elteszem.
Kezdhetjük.
2023 MÁRCIUSA
Azzal folytasd! Ha végeztél, átvesszük az angolt!
Ne aludj!
HÚSVÉTHÉTFŐ - HÚSVÉT
2023 ÁPRILISA
Na?
- Borzasztó? - Pontosan.
Mi?
Pontosan tudtál mindent.
Newton harmadik törvénye még kicsit ingoványos talaj, de...
a válaszok jók.
Bocs! Még sosem volt olyan, hogy valamit jól tudtam volna.
Figyi!
El szeretnélek vinni holnap egy helyre...
egy romantikus helyre.
- Kettesben? - Aha, de ne várj semmi különlegeset!
Azt mondta, különleges.
Persze ez sem lesz randi, múzeumba megyünk.
El kell mondanom Danielének.
Azt is, hogy ő volt az, aki elhívott engem.
Semmi különös. Elmegyünk egy múzeumba,
ami a hónap utolsó csütörtökjén éjfélig van nyitva.
Egy éjféli randevú.
Biztos felejthetetlen lesz, olyan...
Nem leszünk egyedül.
Két gyerekünk legyen, légyszi!
- Vagy három! - Marco!
Figyelsz te rám?
Igen, hogyne, szerintem szuper program.
Azt mondtad, hogy romantikus hely.
- Nem gondoltam, hogy egy... - Múzeum.
Én azt mondtam, hogy múzeum.
Nem. Te azt mondtad...
Elmegyünk egy múzeumba,
ami a hónap utolsó csütörtökjén éjfélig van nyitva.
Igen, igaz, tényleg múzeumot mondtál.
Társas program.
Csak nem mondtad, hogy általános iskolásokkal fogunk sétálgatni.
Tudom. Nem gondoltam, hogy dolgunk is lesz,
de jól fogunk szórakozni, Simone tündéri fej.
Hé! Szevasz, én Marco vagyok.
Simone. Aria vőlegénye.
Oké.
Mázlista.
Köszönöm, Aria!
Szia, Aria! Szia, Tökfej!
- Cuki, nem? - Cuki, aha.
Tényleg cuki.
Sosem voltam még múzeumban.
Éjjel.
Sőt, azt sem tudtam, hogy ez a hely egyáltalán létezik.
Mi mindig idejöttünk kis koromban.
A mi családunk nagyon egyben volt.
Hétéves voltam, és pontosam emlékszem a napra,
mert a szüleim összevesztek, és a nővérem elhozott magával.
Most is mindig ide jövök,
ha lélegezni akarok.
Ez a hely boldoggá tesz.
Te is.
Én is mit?
Boldoggá teszel.
A múzeum hamarosan zár, kérem, fáradjanak a kijárathoz!
Oké.
Akkor tanulunk holnap?
Igen. Aha. Holnap.
Igen, itt a három képlet, de...
Srácok, jó hírem... Jaj, pucérak vagytok?
- Bárcsa... Nem. - Nem.
- Miért nem vagytok pucérak? - Mert barátok vagyunk?
Szóval az van, hogy fellépek a Quindie-ben.
- Ez király! - Ez király!
Ezt figyu: "A többi fellépő teljes alkalmatlansága okán
péntek este várjuk a színpadon." Pénteken.
Mind elbaltázták.
- Borzasztó. - Tudom.
Mindenkit el fogok hívni.
- Az összes embert! - Engem is?
Nem, azért nem mindenkit. Nem, mindenkit mégsem, nem.
Miért nem?
Mert ugyan ki látott olyan művészt, akit az anyukája kísér?
Micsoda öröm, hogy itt lehetek! Nagyon szuper!
Claudio jól tette, hogy megnyitotta ezt a helyet.
- Claudio? - A tulajdonos.
- Cseteltünk egy ideig, de... - Nem akarom tudni, köszönöm!
Csak egy perc, megvárnál? Ne nyúlj semmihez!
- Aha. - És ne is csetelj!
Igen.
Szia, drágám! Bocs! A szokás hatalma.
Szia, Betty!
Tudom, azt mondtad, hagyjalak, de kaptam még egy esélyt a Quindie-ben.
Talán te meg én is megérdemelnénk még egy esélyt, mit szólsz?
Foglalok neked egy helyet.
Hiányzol.
Na? Készen állsz?
Na, Andrea! Ügyes leszel!
- Eh. - Eh?
- Tudod, miért leszel ügyes? - Nem.
Mert apádtól megörökölted a zenei tehetséget.
Na és a többit?
Nincs más tehetséged.
Csak viccelek.
Válaszolt?
Csak meghallgatta. Talán majd később.
De mondhatok valamit?
- Mondj! - Kit izgat, ha nem jön el?
Andrea! Vonatra várunk, emberekre nem!
- Internet. Nem tőlem. - Ja, furcsa is volt.
- Csáó! - Helló!
- Szia! Kicsim! - Sziasztok! Mi történt veled?
Semmi, csak megrándult a bokám.
Állati klassz mankók, nem igaz?
- Nem vagyok olyan uncsi, mint te. - Öt perc, és kezdünk!
- Hogy van? - Egészen eddig nagyon jól voltam.
Ne feledd, a mai fellépést felvesszük,
és elküldjük a kiadónak, ha jó lesz.
- Nincs semmi baj. - Jó.
Ja.
Lucskos a zoknim.
De undorító.
- Nem gáz. - Sajnálom! Ha ideges...
Hány?
Giulia! Hát te itt?
Ő lenne az a híres Giulia?
Nem emlékszem.
- És miért nem hívtál fel? - Én?
Te.
- Szívatunk! - Mi...? Mi...?
- Szép estét! - Ez meg most mi a fasz?
Egyszerű. Rájöttem, hogy Giulia Aria legjobb barátnője.
Mi?
Veled volt élete legrosszabb randija, és Aria számát adta meg, hogy lerázzon.
- Így volt. - Így volt.
Zseniális elmék, ha összetalálkoznak.
Ha... Menjünk!
Nagyszerű! Máris kezdjük az estét,
és ne felejtsetek el hinni az álmaitokban,
vagy úgy végzitek, ahogy én!
Most kellene jönni a tapsviharnak, nem? Na mindegy.
- Akkor lássuk a mai fellépőket! - Miért nem beszéltél Giuliáról?
- Először a legelsőt... - Ez olyan női titok.
Kérem a színpadra Mimmo Sui Tubit!
Itt van Mimmo Sui Tubi?
Vagy Sui Tubi Mimmo?
Vagy bármilyen Mimmo? Itt is van!
Micsoda mázli, itt van! Kérlek, fáradj a színpadra!
Hajrá, Mimmo!
Százszor kérdezték
Miért vagy te mindig "olyan"
Tán nem értették
Hogy nem gondolod komolyan
Gyönyörű vagy.
- Gyógyszertári szerelem - Tessék?
- Elhajózunk a tengeren - Semmi.
Feszülő vitorlákkal Szerelmünk egyre szárnyal
Pepita patikaköveken Szárba szökken a szerelem
Amit csak adsz, azt benyelem És amit mondasz, beveszem
Gyógyszertári szerelem
Bravó, Mimmo!
Köszönjük, Mimmo Sui Tubi!
És reméljük, sosem jön vissza.
Szólítom a színpadra
Andrea Martinellit, vagy a Tizedest!
- Igazából Füzetes, de... - Persze. Nagyon érdekes. Rajta!
Szép jó estét!
Egy vadonatúj dal következik,
a címe Aria, vagyis levegő, ami mindig nagyon hiányzik,
amikor valami fontosat szeretnénk mondani, de nem merünk belevágni.
Senkit sem érdekel! Kezdjed!
Kezdem. Bocsánat!
Mi van, hogyha már nem jövök be?
Ma nem dobok inkább üzit neked
Mi van, hogyha kidobsz örökre?
Nem akarok ilyen üzenetet
Inkább megnézek egy filmet
És kinyomom a telóm
A sok kamu-menő tweetet
Úgysem bírja az egóm
Elfogy a levegőm, eltűnök én is
Az emléked megmarad
De a szívem majd' megszakad
Ha elesnék is, te kapj el mégis
A karod és a csókod
Megtart és felemel úgyis
Elég egy néma csókod
Csáó!
Szép ez az este. Indulunk haza?
Robogóval vagyok.
Én azt kérdeztem, elviszel-e, mert nem tudom, hogy jutok haza.
Nincs plusz bukósisakom.
Akkor futok. Legalább edzek is.
- Megadod a számod? - Nem.
Nem.
- Ismizünk Facebookon? - Nem vagyok fent.
De csináltál egy sztorit, láttam, itt.
Most mennem kell. Szia!
Meglesz.
Boldog vagyok, van egy saját dalom.
Felelsz vagy mersz?
Ma megleplek. Felelek.
Megcsókolnál végre?
Nem akarom elszúrni a barátságunkat, Marco.
De nem vagyunk barátok.
De. Mi barátok vagyunk.
Így nézel egy barátodra?
Egy barátot nem hívsz minden este videócseten, mielőtt elalszol.
Jézusom, vagy igen?
- Nem érted. Nem lehet. - Mit nem lehet?
Előrántani, amikor neked épp úgy tetszik?
Amikor már nem elegek a kigyúrt testű pasik,
akik minden egyes fotódat lájkolják?
Te figyeled, hogy kik lájkolnak?
Naná, mindenki csinálja, de nem ez a lényeg.
Az az igazság, hogy nem tudod elengedni magad.
Ez bonyolult. Sokat szenvedtem valaki miatt, aki nem értett.
Diego nem az volt, akinek hittem, elhagyott, amint megnyíltam neki.
- Én nem ő vagyok. - Jól érzem magam veled, Marco.
- Én is jól érzem magam veled. - Megnevettetsz.
- Te is megnevettetsz. - Jó beszélni veled.
- Nekem is jó beszélni veled. - Te...
- Gyönyörű vagy. - Szimpatikus vagy.
Szimpatikus. És szép, naná.
Nekem mostanában nagyon kevés az időm,
nem szeretnék felelősséget vállalni valaki másért.
Érted.
Én csak egyet tudok.
Hogy Newton harmadik törvénye kimondja,
hogy A test ugyanolyan erővel hat B testre,
mint amekkora erővel hat B test A-ra, csak épp az ellentétes irányba.
Te meg én egyensúlyban vagyunk,
mert én hülyeséget csinálok, te pedig mosolyogsz rajta,
és a szemed pedig azt mondja közben: "Maradj!"
Te vagy az akció, én a reakció, ez tiszta fizika.
És a fizika szar dolog.
Szeretlek.
Nagyon szeretlek.
MÉG 41 NAP
ARIA BARÁTNŐJE GIULIA
- Csss! - Mit csss?
És mióta nem válaszol?
Hat napja, tizenkét órája,
huszonnégy perce és öt másodperce.
Komolyan ilyen bénán smárolsz?
Még jó, hogy nem mondtad, szereted.
- Nem mondtál ilyet, ugye? - Nem. Nem őrültem meg.
- Akkor menj el hozzá! Veled megyek. - Azt sem tudom, hol lakik.
Sosem kérdeztem.
- Mindig ő jött hozzám, na! - Csss!
Mi csss?
Talán ellopták a telefonját.
Akkor a tettes online volt két perce.
Egyszerűen csak nem ír nekem többet.
Felhívom.
- Halló? Aria? - Hangposta.
Az.
Én csak szerelmes akarok lenni.
Én meg fogyni akarok pizzaevés közben.
- Csss! - Mi csss?
Tudod, ez olyan, mint egy szappanopera.
Csak szomorú, mert olasz.
Jó volt, mikor odabökted: "Mire gondolsz?"
Miközben hallgattam csak Ahogy mormolsz
Rám szóltál, "Hé, felelsz vagy mersz?"
Veled játszani Nem kellett túl nagy mersz
Minden tankönyved az ágyamon maradt
Ígéreteink díszpárnái alatt
A cigaretta réges-rég kialudt
Idebent ragadtam, rám csuktad a kaput
Kereslek, nézek csak ki a sötétségbe
Szaladnék ki érted az esőbe-szélbe
A te arcod látom minden idegen arcban
Félek, elesek e meddő harcban
Andrea, tököm tele ezzel a dallal!
Írjál már valamit, ami nem rólam szól!
Marco, most őszinte fájdalmat élsz át.
Lehet, hogy találok kiadót, kellenének még dalok.
Szenvedj még egy hétig, légyszi!
Utállak.
Pár napja nekem sem válaszol.
Talán bejött a képbe Franco.
- Franco? - Aha.
Mintha említett volna ilyesmit, csak nem értettem.
Franco...
Na, ez még megvan?
- Mi? - A fotónk.
Ja! Naná!
Ránézek, hogy ne felejtsem el, ennél rosszabb randi nincs a földön.
Bocs!
Gyere! Segítek megírni az üzenetet.
Képzeld azt, hogy én vagyok ő! Mit szeretnél elmondani?
Hiányzol.
Az egyetlen jó dolog voltál az életemben,
és én meg tönkretettem.
Szép üzenet, de nem küldted el.
- Ez a dolog nem történt meg. - Nem történt meg.
Aria válaszolt.
Rendben, beszélnünk kell.
Várlak holnap. Küldöm a címet.
- Francba! - Francba!
MÉG 37 NAP
Jaj!
Szia!
- Marco, igaz? - Igen.
Gyere be! Elisa vagyok, a nővére.
Szabad...?
Szép ház.
Úgy emlékeztem, magas vagy.
Elvonulok.
A szobámban leszek, ha bármi kell, csak szólj!
Sajnálom! Kicsit megviselt a csokor, mert rácsukódott a busz ajtaja.
Mi történt?
Emlékszel a bokámra?
Az nem csak egy rándulás volt.
- Oké, el kell mondanom valamit. - Előbb én, megcsókoltam Giuliát.
Sokat ittunk, ő megint szakított, te meg egy hete nem válaszoltál nekem, és...
Ha ezt csinálod, sokkal nehezebb elmesélni az egészet, de várj!
Úristen, megöltem. Aria!
Aria! Elisa! Elisa! Aria!
- Aria! Elisa! Elisa! - Mit műveltél?
Azért jöttem, mert nagyon hiányzott, de elmondtam, hogy megcsókoltam Giuliát.
- Ne pofázz, hívd a mentőket! - Hívom a mentőket, igen!
Jó. Jó, persze, ha rosszabbodik, szólok, apa.
- Rendben, szia! - Esküszöm, Elisa, én...
Jaj, hallgass már, nem érdekel a magyarázkodás.
Egy dolgot hadd mondjak!
Hogy a ménkűbe mondhattál ilyesmit az ő állapotában?
Nem gondoltam, hogy egy bokaficam ennyire súlyos lehet.
Ficam? Ezt meg honnan szedted? Fogalmad sincs, mennyire súlyos az...
Értem már. Nem mondta el.
Mit?
Ez komoly? Degeneratív betegség.
Kis kora óta beteg,
de pár héttel ezelőttig tudták kontrollálni.
Keressük meg!
Talán Giulia is ott van.
Jó, csak miattad mondtam, mert a barátom vagy, és...
Nem Giulia miatt mondo... Reagálnod kell, Marco!
És mondd, mégis hogyan? Nem veszi fel.
A nővére is azt mondta, hogy hagyjam őt békén.
A legkisebb stressztől is rosszabbodhat az állapota.
Most pedig felhívom.
Meddig akarod kerülni?
Amíg végre el nem felejt engem.
- Kinyomta? - Aha.
Tipikus.
Legalább ne küldj neki...
Aha.
Ne tégy bele emotikont!
Mit írt?
"Legalább annyit írj, hogy vagy!"
Aztán nevető fej, nevető fej,
meg egy banán, ezt biztos véletlenül.
Válaszolt!
Marco? Itt Elisa. Figyelj arra, amit mondok!
Ne keresd többé a húgomat, felejtsd el, oké?
Pont eleget tettél már.
- Kérsz egy harit? - Szakadj le rólam!
- Nem volt ez túl kemény kicsit? - Szándékosan tettem.
Látod, hogy hiányzik? Ő meg itt akar lenni veled.
És mit csinálna?
Nem tudhatjuk, nem leszek-e még rosszabbul,
vagy hogy egyáltalán fel fogok-e ébredni... holnap.
Hé!
Megfogadtuk.
CSAK A MÁVAL TÖRŐDJ
Ugye?
Nem gondolunk a holnapra.
Ez apa.
Szia, apa!
Igen, jobban.
Elisa? Dolgozik, nem tudom, miért nem veszi fel.
- Szia! - Semmi haszna.
Szerinted kérdezik majd az elektromágnesességet?
- Mit? - Mindegy. Minek is kérdeztem.
- Olvastad az osztálycsetet? - Egy éve archiváltam, faszság az egész.
Na bravó! Megvan a beosztás.
- Mi? - Farini nincs a bizottságban.
Külsős vizsgáztat fizikából.
- Ő az, jó csaj. - Te most szívatsz.
Nem az esetem, de azért tízből hetest adnék neki.
De ő Elisa. Aria nővére.
Marco, ha akarod, a nagyi le tudja venni a rontást, ért hozzá.
Kapcsolódj a tévéhez!
Mondd érthetőbben, anya!
Jó. Kapcsolódj a televízióhoz!
Nem értettem. Megismételnéd?
Nem. Nem hiszem el.
- Hol voltál, Marco? - Danielénél.
Marco, tanulnod kell, érettségizni fogsz.
Basszus, nem tudnál valami másról is beszélni?
Csak a suliról bírsz kérdezni.
Nem vagy képes meglátni, hogy szét vagyok csúszva?
Persze hogy nem, mert nem érdekel, hogy vagyok.
Nem tűnt fel, hogy Aria már nem jön egy ideje?
Miért nem tudsz egyszer anya lenni?
- Marco! - Kussolj, ez nem segít.
Marco! Először is, soha többé nem beszélhetsz velem ilyen hangon, érted?
Hidd el, tudom, mi a jó neked, és most az érettségi a legfontosabb.
Igazad van.
Csak erről beszélek.
Emlékszel, amikor hatéves korodban meg kellett volna mondanom,
hogy a görényed meghalt?
Apád szerint meg kellett tudnod az igazat,
mert egyszer úgyis fel kell nőnöd.
Erre én mit csináltam?
Vettem inkább egy másik görényt, és kicseréltem a ketrecben.
Megjátszottam, hogy nem történt semmi, halogatva a problémát.
Amikor teherbe estem Andreával,
tele voltam kétséggel. Nyakig.
Mi lesz, ha nem leszek jó anya?
Mi van, ha nem fog kedvelni?
Aztán megszületett,
én meg a karomba vettem,
és rájöttem, hogy lila gőzöm sincs semmiről.
Nem bánok valami jól az érzelmekkel, Marco.
A szavakkal sem.
Ha érzelmekről volt szó, apádat küldtem a frontvonalba.
Sosem bocsátom meg magamnak, hogy nem tettem,
nem mondtam semmit, amikor elment.
De néha
jobb semmit sem mondani, és megvárni,
amíg a fájdalom magától elmúlik.
Nem sírok.
- Nem sírok. - De nem.
- Mert a végén... - Nem sírok.
...itt maradtam egyedül.
Tök egyedül.
És a világ legpocsékabb anyja lettem.
És igen, néha megpróbáltam helyettesíteni az apádat másokkal,
akiknek általában még a nevét sem bírtam megjegyezni.
De, Marco...
Amikor láttalak Ariával,
láttam, milyen szerelmes vagy.
És fogalmam sincs, miért nem jön többé hozzánk, de...
Ha eltávolodtatok, és hiányzik...
találj vissza hozzá,
ne játszd, hogy nem történt semmi, ne úgy csináld, mint én!
Te és Andrea annyira hasonlítotok apádra, és talán...
Talán jobb is így.
Édes kicsi szívem, mi a búbánat lesz velünk,
ha Aria nem segít készülni az érettségire?
Na?
- Már késő. - Miért?
Mert kórházban van, és látni sem akar engem.
Van egy ötletem.
Én hányni fogok.
- Ne már! - Ne, ne, ne, ne most!
Bocsánat!
2023 MÁJUS
MÉG 27 NAP AZ ÉRETTSÉGIIG
Aria kisasszony, volna egy perce?
Ki az?
A többi betegtől elnézést kérünk a szerenádért.
- Nem! - Mi nem?
- Ez nem egy szerenád. - Miért?
Mert reggel van. Ez egy reggeli dal.
- Csináld már! - Oké, bocsi!
Marco az, egy fura alakkal.
Mi van, hogyha már nem jövök be?
Ma nem dobok inkább üzit neked
Mi van, hogyha kidobsz örökre?
Nem akarok ilyen üzenetet
- Ez most komoly? - Aha.
Ez botrányos! A segge! Uram, elnézést! A segge!
- Uram! - Mi az, mi történt?
Tudod, a dilis Carlo volt a második emeletről.
- Elrabolta a gitárját! - Hogy mi van?
Esküszöm!
Adja vissza! A testvéremnek fontos, hogy szenvedjen!
Elfogy a levegőm, eltűnök én is
Az...
Marco?
Gem ssácsob?
BOCSÁSS MEG
Marco, de nem szédülsz?
Marco!
Ma... Marco!
- Aria! Segítség! - Várj csak!
Segítség! Ablakmosó társaim!
Segítség!
Segítség! Segítség!
Marco!
Ablakmosó társaim! Segítség!
Aria...
Segítség!
Kérlek szépen, ne töltsd fel a fészre, jó?
Nem mintha te nem lennél fent a Facebookon.
Ja, de úgy teszek, mintha lenne méltóságom.
- Hiányoztál. - Te nem.
Hogy vagy?
Jobban.
Nézd, sajnálom, ha Elisa kicsit kemény volt veled.
Néha elég seggfej bír lenni.
Végül is fizikatanár, nem tudom, mit vártál.
Miért nem mondtad el nekem?
Nem szeretek Francóról beszélni.
Már megint ez a Franco? Megtudhatnám, ki ő?
Ő az a srác, akivel jársz?
Franco a betegség.
Apám mindig így hívta.
Ha nevet adunk neki, kevésbé ijesztő, nem?
Szóval mégsem egy srác az, hanem a betegséged.
Ez csodálatos!
Persze, nem csodálatos, abban az értelemben, hogy...
- Miért nem mondtad el nekem? - Mit kellett volna mondanom?
Hogy valószínűleg nem fogom tudni használni a lábam,
hogy együtt élek a tudattal,
hogy bármikor romolhat a helyzet, hogy úgy alszom el,
nem tudom, felébredek-e, ezt kellett volna elmesélni?
Igen.
Veled lehettem volna, a gondodat viselhettem volna.
Ja, persze.
Nézd, tudom, hogy utálsz, és egyik bakot lövöm a másik után,
de hadd maradjak itt veled!
Odaülök, picire összehúzom magam, nem zajongok, nem zavarlak.
Kérlek!
- A jegyeid? - Szarok.
Meg sem halhatok békében, mert nélkülem azonnal elvágnak a vizsgákon?
Így van. Segíts!
Egy feltétellel. Barátok vagyunk, semmi több.
Rendben.
Most mennem kell.
Akkor holnap. Holnap, mármint úgy értem, hogy...
- Igen, holnap. - Holnap.
Mondták már, hogy egyforma a szemetek?
Hallom, együtt fogunk érettségizni.
- Talán. - Szép napot!
A két együttható megegyezik.
- Vagyis ha A-t megszorozzuk B-vel... - A két együttható, értem.
...akkor a végeredmény...
Oké! Bocsi!
Ne haragudj!
Bénán csókol, ugye?
Igen.
Szívem! Nem kellett volna.
Gyógyulj meg hamar!
Marco! Mondtam, hogy menj haza!
Ne már, egy kórházban vagyunk!
Ugyan ki venné észre?
Marco!
Csak egy tetkó. Egyetlenegy. Nézd, nekem is van!
Vízzel lejön, semmi az egész. Csak egy másodperc.
Jól van, oké, rendben.
Gyere!
NEM TUD RÓLA, DE VALAHÁNYSZOR EGYÜTT VAGYUNK,
MEGGYÓGYÍT VALAMIT, AMIT NEM Ő RONTOTT EL.
TÖRLÉS
Mi ez a különleges, gyertyafényes születésnapi vacsora?
A kórház ajánlata a ma estéhez.
Csirke és brokkoli.
Talán jobb, ha azonnal a desszertre ugrunk. Oké.
Várj!
Fújd el szépen, és kívánj magadban valamit!
Ügyes vagy.
És az ajándék?
Elviszlek táncolni.
Az első dolgod, amikor kijutsz?
Ha kijutok innen.
Kis koromban sokszor mondták, hogy nem lesz túl sok holnapom,
szóval rögtönözni szoktam, nem tervezni.
És ha megcsókollak, akkor mi lesz?
Nem tervezek.
Akkor nekivágok.
Csöndet, ha kérhetem!
Mi ez itt, Hollywood?
Kifelé!
16 NAP AZ ÉRETTSÉGIIG
Először kell néhány vizsgálat. A vérkép megmondja,
hogy megkockáztathatjuk-e ezt a fajta műtétet.
- Oké. - Utána hazamehet, hogy kipihenje magát.
Semmi stressz.
Mik az esélyeim?
A műtét sikerének az esélye 50 százalék,
vagyis hogy utána újra kontrollálható lesz a... Franco.
De ez nem jelenti, hogy újra fogsz tudni járni.
Meggyógyulni, és talán sosem járni többé. Oké...
És a másik 50 százalék?
Ugyan, a járást túlértékelik.
Bocs!
- Akkor ma fogják kiengedni? - Aha.
Az apja hazaviszi, és egy hét múlva megműtik.
Remek.
Ma van az utolsó tanulós napunk.
Tudod, mit jelent ez, Martinelli?
Az utolsó alkalom. "The last dance."
Go to the blackboard!
Az ostobábbaknak: "Irány a tábla!"
- Félsz? - Most az egyszer tanultam.
- Mi? - Megyek is!
Mit művelsz, Martinelli?
- De miért...? - Bocsánat! Eufória.
13 NAP AZ ÉRETTSÉGIIG - 7 NAP A MŰTÉTIG
Megvagyunk.
Azért jöttél, hogy tisztára mosd a lelkiismereted?
Persze, anya...
Új családja van, azt hiszi, ők jobbak, mint mi, de te?
Csak nem beugrott, hogy van egy lányod?
Igazad van, hogy haragszol rám, de most itt vagyok, és mindent kézben tartok.
Mindent kézben tartasz?
Hónapok óta itt vagyunk egyedül,
nem jön tőled más, csak üzenetek meg pénz,
mintha csak erről szólna az apaság.
Dolgoztam, hogy ezt kifizessem.
Vagy hogy legyen okod máshol lenni.
Nem kellett volna egyedül hagyjalak mindezzel,
de nem voltam képes.
Mire? Mi a szarra nem voltál képes?
Kötődni a lányodhoz? Mi?
Egész életedben úgy tettél, mintha Aria nem is lenne beteg,
csak azért, hogy majd ha meghal, neked könnyebb legyen?
Azt hiszed, hogy élvezem a helyzetet?
És én, szerinted én élvezem ezt az egészet?
Majdnem 40 évesen egyszerre lenni az apja és az anyja?
- A te lányod, cseszd meg! - És a te húgod!
Hogy ő a húgom?
Itt hagytatok vele egyedül, az állandó rettegéssel,
hogy elveszítem, csak elfelejtettétek megkérdezni, hogy ezt akarom-e.
Most mi a faszt akarsz tőlünk? Mégis mi a faszt akarsz?
Félek! Sosem tudtam, hogy kezeljem ezt a dolgot...
Ezt a Francót. Nem tudtam, hogy csináljam.
Miotóniás disztrófia, apa!
Ez a neve, ez a kicseszett neve, oké?
- Oké. - Oké.
Nem mindenki születik szülőnek, és te sosem voltál az.
Ha rendbe akarod hozni, akkor légy az apja,
és most legyél tényleg az!
- Időre van szükségem. - Milyen időre?
Maradsz vagy sem?
APA - KONTAKT TÖRLÉSE
Én leszek az egyetlen a családunkban, aki nem mehetett érettségizni, vágod?
Hogy kaphattál egyest, ha mindent tudtál?
Frászt kapok a tanárnőtől.
És honnan tudnád, milyen, amikor engednek érettségizni?
Én tavaly leérettségiztem, Marco.
Ja, de változnak az idők.
Senki sincs így elátkozva a földgolyón, csak én.
Oké, te is.
Játszunk valamit?
- Jó, csak ne azt kérdezd... - Felelsz vagy mersz?
Már megint.
- Jobb lenne, ha te lennél felül. - Mi? Ja, jó, persze.
- Biztos vagy benne, hogy a barátok...? - Marco!
Miért kell mindig felcímkézni a dolgokat?
Barátok vagyunk, okés?
Oké.
Ebben a pillanatban rád bízom a legdrágább kincsemet.
Hülye.
Rád bízom a lábamat.
Vigyázok rá, megígérem.
Nem szeretem az ígérgetést, soha senki nem tartja be.
Nincs ígérgetés. Ígéred?
- Mehet? - Mehet.
- Nincs rajtad zokni, ugye? - Nincs, nincs.
Nem ma volt a megbeszélésed a lemezkiadóval?
Nem sikerült.
Miért?
Mert megkérdezték, mivel keresem a kenyerem, és nem tudtam válaszolni.
Zenész vagy.
Nem mondtam.
Érted ezt? Életemben először nem tudtam kimondani.
Nem értelek.
A gimnázium elvégzése óta próbálok rájönni, ki akarok lenni.
Minden régi
haverom lediplomázott, dolgozik, és családja van.
El tudsz képzelni engem egy gyerekkel?
Látom, hogyan néznek rám.
Tudom, mit gondolnak rólam.
De nem vagyok őrült.
Én csak...
egy másik idősíkban létezem.
És ezért mindig és mindenről lekésem.
Folyamatosan.
És ha nem akarok zenész lenni?
És ha csak az van, hogy kurvára félek bevallani,
hogy gőzöm sincs, merre vezet az utam?
Ki a fasz dönti el, hogy mikor van itt az idő?
Rá fogok jönni
a saját tempómban.
Ez nem egy verseny.
És te?
Jól vagyok.
Biztos?
Nem tudom.
Nekem megmondhatod az igazat.
Elkezdtem aggódni a másik 50 százalék miatt.
Hé!
Nem tudom, vagyok-e annyira erős, mint kellene.
Marco!
Van két hatalmas tököd.
Úgy értem, összeraktad magad, klasszul.
Nagyon klasszul.
- Bocs! - Ugyan!
Csak kicsit feszült vagyok.
Nehéz napok állnak mögöttünk.
Tudom.
Nagyon szeretlek.
Én is.
Én ma reggel elkezdtem hinni, hogy mégis léteznek csodák.
Hogyhogy?
- Sikerült! - Igen!
- Igen! Igen! Ne! Te mit csinálsz? - Köszönöm, egek, köszönöm, nagy Manitu!
Bocs! Csak boldog vagyok.
Most meg éhes. Megyünk kajálni?
Jó, menjünk kajálni! Nyomás!
- Galluzzót is engedik vizsgázni. - Ő ki?
Bár tudnám, miért engedem vizsgázni!
Tudod, mi fáj jobban, mint ha nem engeded vizsgázni?
Nem.
Ha meghúzod a vizsgán.
Ha már csinálsz valamit, csináld rendesen!
1 NAP A MŰTÉTIG
- Marco Martinelli? - Igen?
Aria látni szeretne.
Bocs, ez tévedés. Én vagyok a hozzátartozója.
Igen, tudom, Elisa, de Aria nagykorú.
Határozottan kérte, hogy láthassa Marcót még altatás előtt.
Nem tehetek semmit.
- Hali! - Szia!
Készen állsz?
Következő kérdés?
Gyönyörű vagy.
Ez nem kérdés.
Van számodra valamim.
Mielőtt bejöttél, küldtem egy hangüzit.
Kérlek...
Arra kérlek, hallgasd meg, ha nem...
Ha nem...?
Törölve.
Majd elmondod, ha felébredsz.
Készen állunk.
Ne...
Még ne...
Marco! Marco!
- Nos, az operáció... - Jól ment!
Igen, Elisa.
Ahogy mondtam, nem biztos, hogy fog-e tudni újra járni,
de ezt a helyzetet megoldottuk.
Hát ez szuper!
Miért nem mondtok semmit?
- Miért hallgattok? - Ébredj fel!
- Mi? - Marco, ébredj fel!
Ébredj fel! Ébredj, Marco!
Sajnálom!
Most meg mit bámulsz? Mi? Mit akarsz?
Ha nem stresszeled szarrá a húgom, még itt lehetne velünk!
És miattad még el sem búcsúzhattam tőle, baszki!
Miért?
Ne!
Ne! Ne!
AZ ÉRETTSÉGI NAPJA
...egyfolytában, a végtelenségig.
Ezért van, hogy Dante alkotása a társadalom kegyetlen tükre.
Daniele! Minő meglepetés, bravó!
Köszönöm! Mondhatnék valamit esetleg, amin már évek óta gondolkodom?
Szabad?
Ha Dante korában léteztek volna randiappok,
vagy jó, akkor társkereső klubok,
akkor Dante elfeledte volna Beatricét.
Nem született volna meg az "Isteni színjáték", de komolyan,
ki olvas manapság?
Nem.
- Ennyi elég volt, köszönöm! - Értem. Viszontlátásra!
Kérem a következőt! Martinelli.
Marco! Menj, menj!
- Szia! Vagyis jó napot! - Azt mondta, szia?
Jól van, Martinelli.
Nyissa ki a borítékot, ebben lesz a fő témája.
Szabadon építheti fel a mondandóját, ahogy az önnek megfelel.
Sok szerencsét!
Izzad a kezem.
Valami mást kellene kitalálni a tétel kiosztására,
mert ez így nagyon durva, ahogy széttépi a borítékot.
Ez a legfontosabb téma Eliot "Átokföldjé"-ből.
Ez egy elég depresszív téma.
Nézd már ezt a banyát! Ő a depressziós.
De van benne valami korrekt.
- Legalább egy dolog. - Haladjunk tovább!
Martinelli!
A matematikatesztje lehetett volna jobb is.
Ha odaadom magának most ezt az egyenletet,
megpróbálja megoldani?
Inkább nem. Nem szúrom el a hangulatot.
Marco, ugye?
Bármit kérdezhetek magától, ugye?
Akkor lássunk valamit az elsős tananyagból!
Meséljen nekem...
Newton harmadik törvényéről!
Tehát Newton harmadik törvénye kimondja,
hogy A test ugyanolyan erővel hat B testre,
mint amilyen erővel hat B test A testre...
Szerinted most totál elszúrtam?
Nem mondanám, hogy totál, teljesen elszúrtad.
Nagy hírem van. Na, kivel találkozom ma este?
- Az anyámmal? - Nem, vagyis nem hiszem.
- Hanem Giuliával. - Azzal a Giuliával?
- Azzal a Giuliával. - Szuper.
Elisa! Elisa!
- Szeretnék bocsánatot kérni. - Nem.
Nekem kell bocsánatot kérnem azért, ahogy veled bántam.
Fogalmazzunk úgy, hogy ha dühös az ember,
nem jó dolgokat mond.
Egyébként nem tudtam többet adni 60 pontnál.
Hatvanat?
Az a kilencven fordítva!
Figyelj, Marco...
én elküldtem neked Aria üzenetét.
Elég jól ismert téged, szóval elküldte nekem is.
Légy boldog, Martinelli!
Elisa!
Belenézhetnék a szemedbe egy kicsit?
Szia, Marco!
Ha ezt az üzenetet hallgatod, azt jelenti,
hogy az az 50 százalék jött be, amitől annyira tartottunk.
Ez benne volt a pakliban. Ez van.
A statisztika, akárcsak a fizika, sosem téved.
Ha kicsit is ismerlek,
akkor szerintem sejtem, hogy most éppen hol vagy.
Talán ha magasabbra lendülsz, el tudsz érni hozzám.
De térjünk a tárgyra!
Készen állsz az érettségire, vagy már túl is vagy rajta?
Megeskettem Elisát, hogy könnyűt fog kérdezni tőled.
Gondoltál már rá,
hogy néhány ember visszavonhatatlanul megváltoztatja az életedet?
Minden létező módon próbáltam úgy tenni, mintha nem tetszenél nekem, Marco.
Mert azt mondtam magamnak, hogy leszámoltam a szerelemmel.
De aztán jött a mosolyod, az ezernyi kedves baromságod,
a pillantás, ahogyan rám néztél.
Az a szar az életben, hogy tudod, mi lesz a vége,
de akkor is ezerrel nekimész.
De nem bántam meg.
Tényleg, Marco! Te mindig azt hiszed, hogy elszúrtad, lekésted,
de a világon semmi baj sincs veled.
Te egyszerűen szeretni születtél.
Egy olyan világban,
ami túlságosan rohan.
Egy olyan világban, ahol ezt senki se meri kimondani.
Marco, én...
Én csak több időt szerettem volna.
Nem igazság.
Több időt,
hogy még jobban szerethesselek,
visszavonhatatlanul, ugyanúgy, ahogy te
meghosszabbítottad az életem.
Szia, Martinelli!
Én mindennap egyre jobban
szerettelek.
Csak a mával törődj!
OSZD MEG EGY BARÁTODDAL
EGY ÉVVEL KÉSŐBB
Nos, furcsának tűnik,
de ezek a nyomásgradiensből eredő hatások,
amikor egy tárgy vagy személy nyomás alá kerül.
Nagyon jó. Ez az előadás nagyon szép volt, kicsit hosszú, de nem baj.
Egyszerűbben szólva úgy írhatjuk le, mintha hirtelen hiányozna a levegő.
Az mindig hiányzik.
ÚJRA MA
Martnelli, ez egy igazán őrült történet,
hihetetlen, még soha nem hallottam hasonlót sem, igaz, nem?
Őrült egy történet, tényleg, pedig én ott tanultam, Massach...
Az MIT-n, Massach...
Az Államokban.
De maga csak egy kérdésre válaszolt, szóval találkozunk a pótvizsgán.
- Hát így? - Hát így.
De ez nem igazság, már elnézést!
Másfél órája mesélek a legszemélyesebb dolgaimról olyanok előtt,
akiket nem is ismerek, magától meg csak ennyi választ kapok?
Ez... ez nem igazság!
Ki sem tudja mondani, hogy Massach... Ma...
Massa...
FIVÉREMNEK. ÉRZEM, HOGY ÉLSZ.
Magyar szöveg: Szalai Eszter
Felirat: Rádóczki Attila