Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Můj život začal zvláštně.
Táta byl prý kapitán lodi.
Ale utopil se.
Smutné, že?
Pokud se táta utopil v moři,
moje máma se utopila v slzách.
Je to jen fotka!
Lui si ji spletla s hračkou.
Tak dost! Jdeme jíst!
Oba spolu v hrobě?
Takový je můj osud.
Osiřela jsem kvůli šílené lásce.
Ale nesmutním.
Když už, jsem vděčná.
Dali mi všechno potřebné k dosažení úspěchu.
Beru je jako odstrašující příklad.
Nehodlám žít jako oni.
Nebudu jako vy.
Dobré ráno, Filipíny.
Přinášíme vám dnešní nejnovější zprávy.
Z pokusu o znásilnění na služební cestě se stal virál.
Podezřelým je údajně syn jednoho z majitelů firmy.
Obětí je stážistka, jejíž identita zůstává utajena.
Násilníci by zasloužili vykastrovat.
Stále čekáme na podrobnosti ohledně pokusu o znásilnění.
Lidé na internetu spekulují
o identitě údajného podezřelého.
Od podílníka k násilníkovi.
Tak aktivisté mluví o společnosti
založené miliardářem Lorenzem Fernando Madasem.
- Paní! - Paní advokátko!
- Povíte nám o tom případu víc? - Paní!
Jak už jsem řekla prokurátorovi...
o jejich peníze nestojíme.
Chci, aby šel sedět!
Pravda. Zaslouží si to.
MDZ Construction je největší realitní společnost na Filipínách.
Pan Madas IV. by mohl snadno odjet ze země, kdyby chtěl.
Počkejte tři roky,
a Filipínci na to zapomenou.
Ale co vaše dcera?
Ta zůstane tady na Filipínách.
Má ještě celý život před sebou.
Jen si představte, až se to rozkřikne. Vaše dcera bude v povědomí všech.
Tajemství vyjdou najevo. Budou vás očerňovat.
Zkazí jí to pověst.
Bude ji to pronásledovat ve škole, v kostele, později i v práci,
v její kariéře, na sociálních sítích...
Pro všechny už bude
tou dívkou.
„Tou... která byla znásilněna.“
Matky si přejí, aby budoucnost jejich dětí utvářelo vzdělání.
Má tu její ovlivnit skandál?
Na urovnání nepřistoupíme!
Paní,
je jedno, kolik ryb v Malabonu vykostíte,
nikdy své rodině nebudete moct dopřát tolik peněz.
Záleží vám víc na hrdosti než na budoucnosti vaší rodiny?
Jste taky žena.
Jak můžete být k jiné ženě tak krutá?
Chci dvojnásobek.
Dítě!
Domluvíme se.
Konečně. Nejsem tu jediná chytrá žena.
Dobře. Probereme podrobnosti?
Seš fakt třída, advokátko.
Až dospěju, chci být jako ty.
Pokud dospěješ.
Advokátka Maria Luisa Manuelová.
Usmíváš se.
To znám.
Vyřešilas případ protekčního spratka.
Tvůj úsměv napovídá, žes dostala, cos chtěla.
Zase ta tvoje snaha o obviňování.
Jestli nemáš v úřadu ochránce práv co na práci, gratuluju.
Ne každý má takové štěstí jako ty.
Aspoň nejsem obhájkyně/ochránkyně MDZ.
Tebe platí daňoví poplatníci.
Já dostávám paušální odměny od MDZ.
To je podstata kapitalismu.
Já bojuju
za utlačované.
Otázkou je, jestli úspěšně.
Víš co, Ayo, jsi tak dramatická.
A přesně to odlišuje vlivné od chudých.
Ubožačko.
Sestřenko, jak dopadlo to rande naslepo?
Uchvátil tě?
Víš co, bratránku? Úplná ztráta času.
Je o dost mladší než já, vydělává míň peněz
a má dítě.
Neznám žádnýho chlapa, co vydělává víc než ty.
Nemohli bychom mluvit o něčem důležitějším?
Sestřenko,
je ti 39.
Za chvíli budeš využívat slevy pro důchodce.
Možná bys měla slevit z nároků,
aby sis našla kluka, co tě bude do smrti opečovávat.
Teď já.
Ano?
Ano, pane.
Díky, že jste tu věc po mém hloupém synovi urovnala.
Jen dělám svou práci.
Děkuji za vyřízení mého přesunu do Států.
Zasloužíte si to.
Pane,
z toho vašeho desetiletého plánu mám radost.
Je dobře, že přesídlení obyvatel ze sociálních bytů už je v plném proudu.
Ne dost rychle.
Kdybych zítra umřel,
můžu se spolehnout, že některé z mých hloupých dětí
uskuteční moji vizi pro tuto obchodní čtvrť?
Do dvou let chci začít stavět.
Nehodlám čekat dalších pět.
Vykliďte tu oblast.
Je na vás spoleh.
Dobře. Probereme podrobnosti.
V pořádku.
Pojď, paní už je doma.
DĚKUJEME ZA DVOJNÁSOBNÝ POLOLETNÍ BONUS.
BŮH VÁM ŽEHNEJ.
Konečně, moje plány jsou na dobré cestě.
Příští rok vás nebudu moct navštívit.
Až se odstěhuju do USA, nejspíš se budu vracet každých pět let.
- Marcusi. - Ano, madam?
Ať pan Kim uvolní rozpočet
na přesídlení obyvatel sociálních bytů.
Odškodné?
Ano, odškodné.
Aby se nepřipojili k té podpisové kampani.
Jistě.
Dobře.
Panebože.
Tma jako v pytli.
Nesvítí jediná lampa.
Bože, to je tma.
Kočka!
- Ne! To není možné! - Počkejte.
- To není možné! - Klid.
- To ne! - Dobře, klid.
Nádech a výdech.
- Slečno. Zdravím. - Ano?
Kde to jsem?
A to číslo? Co to je?
Nejde se ho zbavit.
Pokaždé se vrátí. Pořád dokola.
- O co jde? Co se děje? - Jen klid.
Vaše jméno?
Maria Luisa Manuelová.
- Datum narození? - 24. října 1987.
- Co je? - Moment, prosím.
- Co je? Slečno? - Vydržte.
Pardon. Omlouvám se.
Proč se o té chybě dozvídáme,
když už je ta klientka v nebi?
Mary Jane Alcantarová měla ještě měsíc života.
Dvakrát jsem to ověřil.
Takové nedbalé chyby si nemůžeme dovolit!
Kde to jsme?
Na zkorumpovaném vládním úřadě?
Šéfe! Pohotovost!
Došlo k záměně.
Mají identická jména.
Jedna je postarší žena, nemocná, ale šťastná.
Je obklopená milujícími lidmi.
Ta druhá je workoholička.
Podívejte, šéfe.
Ona žije!
Ta mladší má zemřít až v roce 2062.
Jak dlouho potrvá, než budeme moct duše vyměnit?
Asi týden, šéfe.
A co paní Alcantarová?
Už je v nebi,
ale na zemi jí ještě zbýval měsíc.
V tom je právě ten problém.
Ztratí měsíc času.
Mohla si mezitím vytvořit nové vzpomínky se svými blízkými.
Posaďte se, prosím.
Kam se mám posadit?
Prosím, posaďte se.
Jste v Centru pro přechod do posmrtného života.
Procházejí tudy všechny duše,
než vystoupí do nebe.
Moment, kdo umřel?
Vy, madam.
Co jste to řekl? Já?
Já?
Jste oba tak vtipní.
Je s vámi sranda.
To je tak vtipné!
Já a umřít?
Já přece nemůžu umřít.
Mám výborné BMI. A nechci se chlubit, ale dělám Hyrox.
Sólo. Profesionálně. A dám to pod jednu hodinu.
Jak bych mohla umřít? Jak?
Jak? Povězte mi to.
Nemůžu umřít.
Jak bych mohla? Jak?
Tak počkat.
Snad to není kvůli té nehodě?
Paní Manuelová.
Ne. Prosím.
Vy to tu řídíte, že jo? Mám termíny.
Nemůžu umřít.
- Mám spoustu termínů. - Jen klid. Uklidněte se.
Posaďte se.
Chápu vás.
Jistě je to pro vás těžké.
Zvlášť když jste tak mladá.
Proto vám chceme něco navrhnout.
Máme tu speciální program
pro duše, které se nedokážou smířit se svým odchodem.
Můžeme vás poslat zpět mezi živé.
Splňuju podmínky?
Ano, splňujete.
Děkuju, moc vám děkuju.
Ale musíte s námi spolupracovat.
Dobře, platí.
Probereme podrobnosti.
Budete žít život někoho jiného.
Jedna duše vystoupila do nebe o celý měsíc dřív.
Zastoupíte ji a uzavřete život, který jí zbýval.
Potom se vrátíte sem
a my vás pošleme zpátky do vašeho bývalého života.
A co můj vzhled?
O to se postaráme.
Ale...
Čekám nějaké „ale“. O co jde?
Má to svá pravidla.
Nesmíte její život odmítnout.
A nesmíte dělat nic, co by vás spojovalo s vaším životem.
Nesmím pracovat na uzávěrkách?
Žádné podvádění.
Jestli se vám to nelíbí, můžete pokračovat do nebe.
Máme naplánovaný let do nebe, že ano?
- Ano. - Počkat. Ne!
Ne! To ne!
- Určitě? - Ne.
Ne.
Tak dobře.
Moje konkurence dostane šanci mě dohnat.
Souhlasím.
Vezmu si vaše brýle.
Teď můžeme vykročit vpřed.
Jen běžte. Nebojte se.
Dobře. Hezky pomalu.
A teď položte ruce na obrazovku.
Do toho.
Dobře.
To je všechno?
Tak jo.
Jsem chudá.
To skousnu.
Jeden měsíc. Hra začíná.
Jdeme na to.
Co to... Někdo ti krade kalhotky?
Kdo jsi? Co tady děláš?
Seš tu neoprávněně!
Zažaluju tě!
Neoprávněně? Vloupal se sem?
Hej! Ale vážně! Až tě chytím, budeš litovat!
Nic nezmizelo.
Co vůbec děláš v mým pokoji?
- Tvým pokoji? - Ano.
Vždyť mě máš na šortkách.
Co, prosím?
Tak se koukni.
Panebože.
Hej. Teď ne.
Přijdu pozdě.
Už chápu. Napodobuješ něco, cos viděla včera, viď?
Kterou herečku? Tak kterou?
Nepřibližuj se!
Něco po tobě hodím!
Ne! Tohle ne!
To máš z nového filmu? Už je nesleduju.
Promiň, mám toho moc.
Už to mám! Klasický horor!
Kris Aquino! Feng Shui!
Je to ono?
Musím čůrat. No tak. Už je poledne.
Co to bylo?
Co...
Tak jo, jsem chudá a...
vdaná.
Recept na katastrofu.
Mami.
Budu jíst každý den nudle, dokud mě nepřihlásíš na kurz herectví.
Co je mi po tom? Kdo jsi?
Moment, není to hostel? Proč je tu tolik lidí?
Aha. Hádáme názvy filmů.
Hra začíná.
Za tři body mě přihlásíš do toho kurzu. Já první.
Vedeš strašně smutný život, Ginny.
Jsi Ginny?
Nejsem Ginny. To seš ty. Je to vodítko. Bože.
Mami!
Čí seš dítě?
Tvoje!
Moje kapesný.
Proboha, jste moje děti?
Tak dělej, mami! Přijdu pozdě.
Já taky, mami. Rychle!
Počkejte... Nevím.
Pospěš si!
- Na. - Čau.
Přijdu pozdě.
- Tati! - Ahoj!
Šel jsi včera brzo spát?
Najíme se. No tak, snídaně.
Kde je jídlo?
Snídaně?
Nic jsi neuvařila?
Pardon, já nevařím.
Na to jsem až moc důležitá.
Ale jsi manželka.
Páni, je rok 2026. Sexismus stále trvá?
Mami, co je to sex?
Díky tomu tě rodiče stvořili...
Tvoje máma se jen snaží říct, že jí připadám sexy.
Protože mě šíleně miluje.
Tak jo.
Přijdu pozdě. Najím se v kantýně.
Ahoj, Jane!
- Jane. - To je Jane.
Ahoj, Jane!
Panebože.
Haló?
Promiňte!
Měli jste ze mě udělat ošetřovatelku krokodýlů v zoo!
To by mi nevadilo!
Haló?
Fajn, proměňte mě v něco jiného...
V chiruržku! Můžu být chirurg!
Radši bych krev.
Prosím!
Proč mi tohle děláte?
Proč jste mi dali tenhle úkol?
Udělali jste ze mě matku nejen jednoho dítěte, ale hned dvou!
Jak jste mohli?
Mami!
Tohle jsi zapomněla.
- To je moje? - Ano, nechalas to doma.
„1990.“
Takže tady je mi jen 36.
Konečně.
Aspoň něco.
Ale proč mám najednou tolik vrásek?
Aha, už vím.
Asi protože jsem matka!
Tak pojď, mami! Přijdu pozdě! Rychle!
- Počkej. Dobře. - Mami, rychle!
Dobré ráno, pane Alfie.
Zlatíčko. Ránko, Justine!
Děkuju, pane.
Hodný klučina. Zdravím, Jane.
Díky za ten bagoong, co jste mi minule přinesla.
Bagoong?
- Já? - Ano.
Dala jsem vám bagoong?
Ano. Mně.
Proč?
Jste Jajina matka?
Ale ne.
Jsi Jaja?
Mami, proč bych byl Jaja? Jsem Justin.
Jaja je ta malá potížistka.
Chci, abyste věděla,
že jsem na záznamu z kamer viděla vaše dítě strhávat plakáty na schodišti!
A taky vám chci říct,
že ty plakáty mě stály peníze!
Rozumíte?
Jsme si blízké?
Jestli tím myslíte...
No, čas od času
se spolu zasmějeme, ale občas vůbec ne.
Počkat. Proč? O co tady jde?
Tak zaprvé narušujete můj osobní prostor.
A zadruhé, vám jsem taky dala bagoong?
- Proč? - Protože ho z vás cítím.
- Co si to dovolujete? - Váš dech.
- Cože? - Co?
- Říkala jste něco? - Já? Co ty?
- Máte něco na jazyku? - Už je tu tricykl!
Ale ne! Mami! Tak pojď!
Na tohle je moc brzy!
Dobře! Počkej!
Tak počkej.
- Ahoj, Justine. - Jak se máš?
Justin je takový zlatíčko.
Co se stalo? Jak to, žes zase zaspala?
Holka, mám tu leche flan. Dám ti ho.
Mami, je tu tricykl.
Ahoj, mami!
- Běž. Šup. - Ahoj!
Pořádně se držte. Opatrně.
- Ahoj! - Ahoj!
Hej!
Kam to jdeš?
Hej!
Nechtělas vedlejšák?
Pojď. Máme pro tebe kšeft.
Jupí! Děkuju, oppa! Jsi nejlepší!
Je to těžké.
- Děkuju! - Děkuju!
- Umí dobře tagalsky, viď? - To ano.
Vypadá jako postava z korejského dramatu.
Hej! Co je to s tebou?
Tumáš. Každé nám dali deset sešitů.
Virgie a ostatní dostaly jen osm.
Jsem vegetariánka.
Vážně?
Já jsem z Cabanatuanu.
Vážně?
A já z Lucbanu.
Já jsem z Alaminos.
Chováš se fakt divně, Jane.
Co to s ní dneska je?
Tak už dost.
Dej si isaw.
Rychle, nebo tě moje sestra ugriluje.
Určitě máš hlad. Na, dej si!
Nechci!
Dám si tofu.
Teda tokwa. Tokwa.
Ségra! Přines nám tofu.
- Jedu porci. - Je mlsná.
- Jak to dopadlo s tím seriálem? - A ocet?
Přidej tam chilli.
- Už ta mrcha porodila? - Jezte.
Cos porodila, nedáš si s těmi seriály pokoj.
V tom je ten problém.
V kolika jsem rodila?
Ptáš se mě? Zeptej se své dělohy.
Bylo ti 19, ne? Zapomnělas?
Hej...
- Co se děje, Jane? - To mě podrž.
Možná má těhotenský chutě.
- Záchod? - Tady žádný není!
Tamhle je jeden!
- Co? - Kočka!
Jak se držíte?
Jaká kočka?
To nemluvila ta kočka, ale já.
Říkala jste, že těm pravidlům rozumíte.
Proč mám dojem, že se chcete nechat odhalit?
Rozumím, vážně.
Ale je to těžký. Je toho na mě moc.
Trojitá pohroma. Jen se podívejte.
Jsem chudá, vdaná, a ještě k tomu matka?
No tak.
Takže...
Nechcete zpátky svůj život?
Jistěže chci.
Vážně chci. Ale tohle...
Tak se držte pravidel.
Přijměte tenhle dočasný život.
Přizpůsobte se.
Jak to mám asi udělat?
Já sem nepatřím.
Viděl jste ty ženy?
Jsou tak jednoduché.
A zajímají je jen samé banality.
Paní Manuelová, zda se vrátíte ke svému životu, záleží jen na tomhle.
Pamatujte,
všechno dobré
si musíte zasloužit.
Pane!
Já vím.
A já to taky dělám.
Tohle není můj život.
Tohle není můj život!
Teď patří vám.
Jeden měsíc.
Jestli to pokazíte...
Ne. Já to nezvládnu.
Já nemůžu. Tohle je tak...
nefér.
Co to je?
Proto to tu smrdí jako na rybím trhu.
Přepracovaná, neplacená a nedoceněná manželka.
Brali jsme se, když mi bylo 19,
uvěznil mě v téhle ubohé parodii domu...
Jsem bez práce, bez jména, a co je nejhorší,
dvakrát mě zbouchnul.
Vzdala jsem se svých ženských práv, abych těm třem sloužila.
Spíž je prázdná,
spotřebiče rozbité.
A veškeré oblečení... Nemám žádnou inspiraci k práci.
Jak ze mě potom má být dokonalá hospodyňka?
Takhle to dál nejde, jasný?
Musím na to jít po svém.
Čas začít se zdravou stravou.
To jen kdyby chtěli zeleninu.
Celkem to dělá 7 807 pesos.
Nabízíte donášku? Abych si mohla příště objednat online.
Paní, vaše karta nefunguje.
Co, prosím?
Paní, tohle je věrnostní karta, ne platební karta.
A co tahle?
- To je váš průkaz. - Tahle.
To je jízdní průkazka.
Paní, tohle je karta do herny.
Tohle je taky jízdní průkazka.
Paní, vůbec nevím, k čemu je tahle karta.
Má odřené okraje.
Vypadá to, že s ní páčíte dveře.
Už jí to trvá věčnost! Je tu dlouhá fronta. Jsme snad na radnici?
Vždyť si to ani nemůže dovolit.
Tady máte hotovost. Beru všechno do 3 000 pesos.
Tři tisíce pesos. Dobře.
Opatrně.
Zase vy?
Sledujete mě?
Viděla jsem vás venku. My tu byli dřív. Možná vy sledujete nás.
Víte co? Budu vaše chování ignorovat.
Ale koupíte si moje gurmánské tuyo. Pět sklenic.
Já tuyo nejím.
Cože? Nejíte tuyo?
Možná jste chtěla říct, že nejíte gurmánské.
Nemůžete si ho dovolit a neumíte ho ani vyhláskovat.
G-U-R-M-Á-N...
Počkat. Víte co? Možná to neumíte vyhláskovat vy. Tak prosím!
Co následuje po „N“?
Co to...
Samozřejmě že „C“.
Je to „S“.
I můj syn je chytřejší než vy.
Jste nafoukaná.
Vy se tak máte čím chlubit. Jste rodinka ubožáků.
Nepřekvapilo by mě, kdyby váš syn dopadl stejně.
Odcházím. Přišla jsem prodat gurmánské tuyo,
ne se účastnit kvízu!
Nešla jste nahoru?
Změnila jsem názor.
N-Á-S-O-R. Trhněte si!
Neboj. Nikomu nepovím, že ses tenkrát ve škole pokakala.
Tati! To bylo jen jednou.
Přesně tak. Neboj, budu ti krýt záda.
A nebudeme přece říkat,
žes měla sukni úplně hnědou.
Hele, nehody se stávají.
Ty seš tak otravnej.
Dělám si srandu.
Půjdeš přes zábradlí.
Pardon, šéfe.
- Tati! - Ahoj!
Ahoj!
Chyběls mi, tati!
- Ty mně taky. - Konečně.
Poslyšte.
Musíme si promluvit.
Co je tohle?
Kde je večeře?
Tohle je večeře.
To všechno.
Co se děje?
Dávalas mi kvůli tomu přednášku.
Neříkalas, že i když nemáme peněz nazbyt,
na jídle bychom šetřit neměli?
Na stole musí být maso.
Takže chceš říct, že i když nemáme peníze,
zeleninu jíst nebudeš?
Zajímavé.
A kde je rýže? Kde je?
Je tu rýže. Tamhle. Květáková rýže.
Chutná jako lepenka.
Je to zdravé.
Když to budeš jíst, hned se zlepšíš v herectví.
Co je tohle za nápady?
Jen mě trestáš!
Víš, že zeleninu nesnáším!
Zmlkni. Sednout.
Musíme se soustředit na agendu,
protože vám chci něco oznámit.
Uvědomila jsem si, že Jane, to jsem já,
ti posluhuje už 15 let.
A tobě 14 let.
Mně?
A tobě šest let.
Že ano?
To je celkem 35 let neplacené práce.
Takže můžu s jistotou říct, že si zasloužím
předčasný odchod do důchodu.
Důchod?
Co to vůbec znamená?
Ty seš hysterka odmalička, viď?
Sednout.
Tuhle reakci jsem čekala.
Takže řeknu tohle.
Protože já na rozdíl od jiných mám srdce.
Pojedu na dovolenou.
Na jeden měsíc.
Dovolená?
Kam? Kdy?
Budu bydlet u rodičů.
V provincii.
Kdekoli a brzy.
Budu se věnovat sobě.
Táta a já se o sebe postaráme.
A co Justin?
Najmeme chůvu.
Páni, tak to je bomba!
Bomba!
Nepřihlásíš mě do kurzu herectví,
ale můžeme si dovolit chůvu?
- Úžasný. Tleskám. - Hej.
Takhle s maminkou nemluv, jasný? To se nedělá.
Ženuško...
Co to povídáš?
Dovolená?
Vyrostla jsi v Navotas.
A tvoji rodiče jsou už dávno po smrti.
Jsem sirotek?
Promluvme si. Posaď se.
Radši postojím.
A ano, musíme si promluvit.
Dobře.
Jo, a to zadávání projektů je příští týden.
- Co? - Akce jako loni.
Ta párty na radnici.
Pracuješ na radnici?
Od tebe to zní tak nudně.
Ano, odjakživa pracuju na radnici.
To dává smysl.
Radnice.
Proto nemáme ani kreditní kartu na potraviny.
Říkalas, ať si ji nezřizuju,
protože bychom akorát žili na dluh.
A jaké potraviny máš na mysli?
Tržiště je kousek odtud.
Tržiště?
Vážně?
Jsi roztomilá.
Ten pohled dobře znám.
Vím, co chceš.
Proč se usmíváš?
- Děti už spí? - Nejspíš jo.
Tak jdeme na to.
Čas na mimčo!
Hej!
Čas na hraní...
Co to... Proboha! Proboha, co to děláš?
Co to vyvádíš?
Co to má být?
Co děláš?
Chceš to v angličtině?
Chceš si hrát v angličtině?
Žádný problém. Tvé přání je mi rozkazem.
No tak, zneužij mě.
- Hej! - Zneužij mě.
Oblékni se. Vem si triko.
Chceš, abych byl oblečený?
Žádný problém.
Obléknu se.
Tak jo.
Co tady vůbec dělám?
- Proč? - Co?
Jak jsme se k tomu dostali?
Říkalas, že děti spí.
Ne! Spletla jsem se!
Jsou úplně vzhůru!
Dobré ráno, děti!
Vzbuďte se!
Buď zticha!
To bolí!
Proč mi to děláš? Nechceš si hrát?
Hrát si? S tebou?
Ani nápad!
Pořád se stydíš? Vždyť už dvě děti máme.
Jestli nechceš, stačilo jen říct.
- Nemuselas mi zlámat kosti. - Tak!
Chceš na to jít takhle? Fajn.
Když je řeč o dětech, proč jsi mě zbouchnul v 19?
Připravils mě o můj život,
potenciál a možnosti. Puf!
Nic! Fuč!
Jen protože jsem se musela stát matkou.
Víš vůbec, co je kondom?
Nebo jsi ho propíchal? Propíchals ho, viď?
Víš co? To je znásilnění!
Což by měli trestat doživotím.
Víš to vůbec?
Ženuško, ty mě děsíš.
Svedls mě ještě v pubertě.
Přesně tak. Protože víš, že jsi sexy,
máš břišáky a jsi vysokej!
Zbouchnuls mě ne jednou, ale dvakrát,
a donutils mě žít v sociálním bytě!
Neuvěřitelný!
Víš co? Nenávidím muže, jako seš ty.
Vážně. Nenávidím muže, jako seš ty!
Žádná zodpovědnost.
Umíte jen pálit slepýma, ale ničeho nedosáhnete!
Ty nejsi šťastná?
Promiň, ženuško. Promiň...
Dneska s tebou spát nebudu.
Je horko.
Čau!
Ženuška byla včera v ráži.
Vážně nevím, co jsem provedl.
Kámo,
něco ti povím.
Jestli ji chceš hodit do klidu,
prostě řekni...
„Máš pravdu, Annabelle.“
Počkej.
Tvoje žena se jmenuje Tricia.
„Máš pravdu, Annabelle.“
Řekni Jane, že uvažuješ o rozchodu.
Zbláznil ses?
Co když mě vážně opustí?
Jaký bude mít můj život smysl?
Skončil jsem?
Dopovím to.
Bude to jen naoko.
Abys zjistil, proč se chová tak chladně.
Protože...
Jestli to vezme až příliš klidně, je v tom jiný chlap.
Tak jsem odhalil svou první manželku.
Pořád to bolí.
Dobré ráno.
Mohl byste se podívat na tohle?
Co je to?
Návrh, pane.
Už zase?
Přece už jsme to probírali, ne?
Už mi to nenoste.
Ano, pane,
ale jestli to projde, skoro 5 000 obyvatel se bude muset přesunout jinam...
„Jestli“? Je to hotová věc.
Jasné? Už je to dohodnuté.
Nedělejte další problémy.
Je mi těch lidí líto.
A mně sebe, jestli z vás budu na práškách.
Kdo je tu hlavní inženýr? Chcete si to vyměnit?
Třeba vám to půjde líp.
- To je ten dokument k podpisu? - Jo.
- Tady. Už jsi podepsala? - Jo, podepsala.
Co je to?
Studenti sbírají podpisy,
aby zabránili schválení projektu na výstavbu bytovky.
Co když ho schválí?
Budeme se muset přesunout do hor.
Radši to podepiš, Jane.
Koukej to podepsat.
Jinak nás vyženou do hor.
Podáš mi ten talíř, prosím?
Páni, v posledních pár dnech mluvíš jako rozená Angličanka.
Bože, ta se přes to nepřenese.
To je tak, když se...
Moje postel!
Tak se podíváme.
Bingo.
Já to věděla.
Tak jo.
Ano.
Perfektní.
Takže vy jste ta matka?
To ujde.
Celkem to dělá 49 738.
Páni.
- Ale ne. - Vy!
Zase jste švorc, že?
To je nějaký žertík? Jste vloggerka?
Děláte to kvůli obsahu?
Moje platinová karta.
Nenuťte mě vytáhnout titanovou.
Mohla bych si totiž kromě těch potravin koupit i vás.
Předveď jim to.
Pořád si můžeš vybrat volitelný.
A ještě zbývá hodně projektů.
Máš úkol z příroďáku?
- Ještě ne. - Hej!
Jsi v pořádku?
Trefil tě?
Přímo do srdce.
Teda... Ne, dobrý.
Počkej.
Jsi Jaja, viď? Z II-Diamond?
Ty mě znáš?
Chodíme spolu na dramaťák.
Zná tě spousta lidí.
Taky jsem tvůj fanoušek.
Budeme se kamarádit?
Uvidíme se.
Dobře.
Pojď.
Vezmu si tě.
Fakt jsi řekla „vezmu si tě“?
Máma říká, že tím onemocní všechny mámy.
Já myslel, že to má jen ta moje.
Proč ji nevezmete do nemocnice,
aby se uzdravila?
Má z nemocnic strach.
Bojí se injekcí?
Ne. Účtů.
Tak jí aspoň kup léky.
Jo, ale jak se ty léky jmenují?
Máma říká, že ty obyčejné jsou levnější.
Co mám teda říct, až přijdu na řadu?
Řekni, že je to na menopauzu.
Menopauzu?
Jsi tu sám? Co potřebuješ?
Menopauzu.
Léky na menopauzu, prosím.
Moje máma je nemocná.
Jestli se neuzdraví, možná se rozejdou.
A já skončím jako bezdomovec,
budu přespávat na ulici...
A nakonec tam i umřu.
Prosím, prodáte mi ty léky?
Prosím.
Tahle rodina by mohla jíst aspoň něco pořádného.
- Mami! - Co... Kočka!
Co je?
Tvoje vitaminy.
Vitaminy?
Ano. To aby ses cítila líp.
Ještě i ten kluk na mě bude hrát jeho hry.
Rychle. Vypij to.
Je to kyselý.
Musíme si promluvit.
Hned. Posaď se.
Ještě předtím... Nemáš zač.
Vařila jsem to čtyři hodiny.
Fajn. Takže...
Tak o čem chceš mluvit?
Celý den jsem přemýšlel o tom, cos říkala, ženuško.
Lui...
Můžeš mi
říkat Jane?
Jane?
„Ženuško“ zní moc otřepaně.
A majetnicky.
Máš pravdu, Jane, manželství jsme uspěchali.
Ano.
Bylo ti teprve 19.
Ale uháněla jsi mě
jako nějaká zoufalá 50letá ženská.
Všude jsi mě pronásledovala.
Domů, do školy, v džípu, na každém rohu. Bylas všude.
A když jsem se konečně chytil,
bylas to ty, kdo chtěl náš vztah posunout dál.
Tu noc jsem přinesl tři kondomy. A cos udělala?
Spálilas je. A teď ze mě budeš dělat násilníka?
Neuvěřitelný.
Nejsem dokonalej, Jane.
Ale radši umřu, než udělat to, z čeho mě obviňuješ.
Cože?
Já?
Já ho spálila?
Už ani nevím, co se s tebou děje!
Ale tohle je poprvý, co jsi ke mně tak krutá, ženuško.
Jane. Jen Jane.
Tak to ukončíme!
To chceš, ne?
Jestli máš pocit, že náš život nestojí za nic, fajn. Nebudu tě nutit.
No? Tak odpověz! Řekni něco!
Rozejdeme se. To chceš?
Co bych ti bránil?
Neboj, nebudu tě vydírat.
Klidně si dělej, co chceš.
Odejdu já. Fajn, půjdu.
Jo? Tohle chceš?
Sbalím si věci. Odcházím.
Já už jdu!
A nehledej mě!
Vidíš? Už si balím.
Tak. Opouštím tě.
Já...
Já fakt odcházím. Nezastavíš mě!
Mluvím vážně. Obejdu se i bez manželky.
Odejdu zítra. Teď je pozdě!
Kdybys tak tušil,
že z tebe stejně bude vdovec.
Co je k večeři?
Umírám hlady.
Jak dramatické.
Páni. Tak takhle Jane vnímáte?
Jako svého otroka.
Jane, co to má být?
Proč jsi koupila tak drahou věc?
Co blázníš? Kdes vzala peníze?
Dva tisíce pesos?
Bylas nakupovat?
Svíčky?
Co to je? Proč tu máme mixér, rýžovar a mikrovlnku?
Kdes na to vzala? Ty sis půjčila?
Utratilas celou výplatu?
Jen klid.
Uklidněte se. Můžeme si promluvit?
To jsem koupila pro vás.
Vy tyhle věci potřebujete.
Ty svíčky obzvlášť.
Skvěle pohlcují nepříjemné pachy.
Moje hovínka nesmrdí.
Tati, prosím.
Zakázala jsem ti mluvit o tom, jak jsem se pokadila!
Proboha!
Koupila jsem to za své peníze.
Tvoje peníze? Co tím myslíš?
Nedohodli jsme se, že tady žádné „moje“ a „tvoje“ neplatí?
Jsou to naše peníze. Sama jsi to řekla.
- Jak jako „naše“? - To...
Já...
Ještě to dořešíme.
Už jdu!
Je tady paní Jane Alcantarová?
Jen mi tu kartu půjčila.
Advokátka Luisa je moje kamarádka.
Advokátka Luisa Manuelová?
Opravdu?
Luisa Manuelová?
I tak je to protizákonné. A advokátka Manuelová je v kómatu.
Takže jak jste tu kartu ukradla?
Pane, pozor, co říkáte.
Vaše žena si zjevně myslela, že jí to projde.
Každý, kdo se na ni podívá,
pozná, že to nejsou její doklady.
Jen se na ni podívejte.
Vypadá jako ztrhaná stará bába.
Viděl jsem fotku Lui.
Jako filmová hvězda.
Tak už se přiznejte.
Ukradla jste ji, že jo?
To je urážka na cti.
Mám vás všechny zažalovat?
Pojď, ženuško.
Nikam nepůjdete!
Posaďte se!
Pane, ve vší úctě,
spolupracujeme.
Ale nemůžete nás takhle obviňovat.
Ne moji ženu.
Zákon republiky číslo 7438 říká,
že i když jste nás sem pozval,
nejsme zatčení.
A protože dobrovolně spolupracujeme,
můžeme taky kdykoli odejít.
Pokud ovšem nechcete, abychom podali stížnost za nezákonné zatčení.
Jste právník?
Ne, pane.
Ale v právu se vyznám.
A...
pracuju na radnici.
Navíc
jsem s advokátkou Luisou Manuelovou
chodil v roce 2004 na práva.
Ale nedostudoval jsem, protože...
Prostě jsem nedostudoval.
Advokátka Luisa je moc hodná.
Možná zjistila, že máme s manželkou finanční problémy
a svou kartu nám půjčila.
Tak. Už je to jasné?
Už tomu rozumíte?
Omlouvám se, pane.
Ne mně. Mojí ženě.
Omlouvám se, že jsem vás podezíral.
Promiňte mi ty těžkosti.
To nestačí. Předtím jste ji urazil.
Omluvte se i za to.
- Za urážku? - Ano.
Promiňte. Nevypadáte jako ztrhaná stará bába.
Pořád málo.
- Je krásná. - Jen pokračujte.
Vaše krása je specifická.
Víc nahlas.
- Vaše krása je specifická. - Tak.
- Ano. - Procítěně!
Jste nádherná!
To je ono.
Děkuju.
Taky studoval práva.
Proč se na něj nepamatuju?
Taková škoda.
Kdyby dostudoval, nejspíš by teď měl slušnou práci.
Můj bože, co se to ze mě stalo?
Proboha. Jsem zlodějíček.
To je tak ponižující.
Proč jsi to udělala?
Mohla jsem ti to vysvětlit,
ale stejně bys mi nevěřil.
No, tak dobře.
Jen tu kartu Luise vrať, ano?
A omluv se jí.
Připravím smlouvu na to,
jak jí budeme každý měsíc splácet, co jsme utratili.
Děkuju.
Nejsem zrovna podezřívavý, ale když vidím, jak se chováš,
tak mě napadá, jestli...
Je v tom jiný muž?
Co prosím?
Já?
Už jsi zapomněl, že jsem vdaná ženská se dvěma dětmi?
Takže se vlastně starám o tři lidi.
Kde bych asi vzala čas na flirt?
Panebože.
Já...
Co...
Věřím ti.
Promiň mi to.
Hej, kámo.
Můžeš na moment?
Počkej, Jane.
Kočka!
Proč se objevujete tak nečekaně?
Jedno se vám musí nechat.
Co jste začala žít tenhle život,
povedlo se vám...
Zaprvé,
málem jste ten pár rozdělila.
Zadruhé,
ukradla jste kreditní kartu.
A zatřetí,
nechala jste se zatknout.
Mám takový dojem, že svůj úkol neberete vážně.
Jen chci být dokonalou hospodyňkou.
Proto jsem koupila všechny ty věci.
A netvrďte, že dnešní svět
od žen očekává, že ve dne v noci manuálně dřít,
a bez pomoci.
Co by za to spousta lidí dala.
Jestli to už nechcete, stačí říct.
Ženuško, pojď.
Chcete balut, slečno?
Ne.
Ne! Ne přesídlení!
- Ne přesídlení! - Slyšeli jste?
Za pět let tu místo toho potůčku bude stát bytovka.
Cože?
A ten krytý kurt?
Chtějí tam postavit obchoďák s proskleným výtahem a tak.
- Cože? Vážně? - Jo. Tak jsem to slyšela.
- A ty zamotané elektrické kabely... - Jo?
Odstraní je a všechno povedou pod zemí!
To můžou?
Jak to udělají? To je cool.
- Co? - Jak?
Jo.
Dobrý den.
Ano.
Na základě informací v e-mailové zprávě ode mě,
jsem byla pověřena Lui Manuelovou
k doladění podrobností té podpisové kampaně.
Ano.
S obyvateli už jsem mluvila.
Tvrdí, že se odstěhují, jen když dostanou požadovanou částku.
Mimochodem,
vše je uvedeno v dokumentech,
které vám teď pošlu kurýrem.
Jste kurýr, že?
Nejspíš pracujete v call centru.
Mluvíte dobře anglicky.
I když ten pár stěží něco vydělá,
přesto pomáhá druhým.
A ona má dokonce úspory.
Na, tvoje vitaminy.
Vypij to, mami. Prosím.
Už jsi silná.
Už je ti lépe.
Kdo je to?
Tati!
- Kde je máma? - Tam.
Běž tamhle. Promluvím si s maminkou.
Ty cvičíš?
Ano.
Abych nevypadala ztrhaně.
Dobře.
Mimochodem, ta párty na radnici,
to zadávání projektu...
Je to zítra. Chceš tam jít?
Ženuško?
Jsou ze sekáče.
Nelíbí se ti?
Je to na mě moc.
- Cože? - Vypadáš nádherně.
Pojď. Najíme se.
Dobře.
Dobrý večer, pane Pereo.
Jsem Julian Alcantara z divize výstavby silnic a kanalizací.
Jistě. Jste ten inženýrský talent.
Děkuju, pane.
Ženuško, tohle je pan inženýr Pereo.
Je to náš městský technik. V podstatě to tu řídí.
Dobrý večer, jsem advokátka...
Jane. Jsem Jane.
Dobrý večer, Jane.
Četl jsem váš návrh projektu.
Máte můj souhlas.
Tvrdě na tom pracujeme, pane.
Ale vedení chce realizaci nového projektu.
Mám návrh projektu na revitalizaci chodníků.
Není to ten projekt sanace od MDZ Construction?
- Že? - Ano.
Ten ještě není hotový.
Vlastně už jsem Julianův návrh viděl.
Je dobrý. Ale vzhledem k rozpočtu ho aplikujeme na jiné budovy.
Pane, revitalizace chodníků by komunitě hodně pomohla.
Nechcete se nejdřív najíst?
Samozřejmě.
Pojďme něco sníst. Musíte ochutnat všechno.
Počkat.
Vy dva, pojďte se k nám připojit.
Oni už mají přidělený jiný stůl.
To nevadí.
Budou sedět s námi. I vy.
Pojďte.
Takovej vlezdoprdelka.
Tihle lidé zjevně těží z vládních projektů.
Schválně jestli zvládnou zodpovědět moje otázky.
Pane Pereo, smím se zeptat?
Jistě. Povídejte.
Jsem jen zvědavá.
Proč musíme silnice rekonstruovat každý rok?
Není to plýtvání penězi?
Jejich životnost není věčná, proto je nutné je neustále opravovat.
Tak proč je nestavíme pořádně?
Aby to nebyly vyhozené peníze.
Co to povídáš?
Drahoušku, nechme je dělat jejich práci.
Oni se vyznají.
Madam, opravdu mě to zajímá.
Copak vy se zajímáte jen o večírky?
Omlouvám se.
Moje žena je opravdu zvídavá.
Zklidni se...
Takže, paní Alcantarová, co byste navrhovala?
Možná bychom mohli vyvážit rozpočet a čas,
co se týče stavby infrastruktury.
Vím, že není logické
stavět kvalitní silnice a kvalitní chodníky,
stavět odolné, bezpečné a dobře osvětlené chodníky,
které by obyvatele podporovaly
k návštěvě okolních destinací.
Že?
Čím víc lidí bude chodit pěšky,
tím méně jich bude využívat auta a veřejnou dopravu.
Což povede k menším dopravním zácpám.
Tím by se podle mě
vyřešila řada problémů
prostým řešením.
Paní Alcantarová,
řízení projektů není tak jednoduché.
Omlouvám se.
Moje vysvětlení je na váš mozek příliš složité?
Můžu to říct jednodušeji.
Přístup k veřejným infrastrukturám je základní lidské právo.
Je to v zákoně.
Četla jsem to na sítích.
Působivé.
Jak dlouho by takový projekt přestavby trval?
Pět let, než dojde k realizaci.
Ale teď se to hnulo, vzala to do rukou jejich advokátka...
Manuelová.
Tak začněme zítra.
- Svoláme schůzku. - Ano.
Co to mělo být? Proč ses tak chovala?
Co? Chtěla jsem podpořit tvůj návrh před tvým šéfem.
Můj šéf je i Ernest!
Nemůžu s ním jednat neuctivě.
Jen jsem ti pomohla.
Ani mi nepoděkuješ?
Já se tě o to neprosil.
Moment. Co mi tu naznačuješ?
Přivedls mě sem, aby ses mnou chlubil?
Přivedl jsem tě, abych tě pozval na dobré jídlo,
protože co máme děti, nebyli jsme na pořádném rande.
Alcantaro.
Přivedl jste svou ženu,
aby nám mohla vnucovat váš návrh?
- Nezvládnete to sám? - Ne.
Počkej.
Promiňte.
Co se vám na jeho návrhu nelíbí?
Je to dobrý návrh.
Bude větším přínosem pro lidi.
- To stačí, Jane. - Ne, počkej.
A ještě něco. Víte, co je váš problém?
Upřednostňujete velké projekty.
Zbytečné projekty.
Proč asi?
Vy ale máte kuráž.
- Co? - My už půjdeme.
Pojď už.
Kdo vyrůstá jako squatter, squatterem zůstane.
Bez úrovně a vychování.
Alcantaro!
Opatřete ženě náhubek, ať neštěká.
Cos to řekl?
Juliane!
- Moji ženu urážet nebudeš! - Juliane!
Mě klidně, ale moji ženu ne!
Typickej squatter.
Viděl jste to, pane?
Pane, viděl jste?
- Děkuju. - Ať vám chutná.
- Děkuju. - Není zač.
Nemusel jsi ho hned praštit.
Slova jsou mocnější než meč.
A taky je snazší se bránit u soudu.
Nikdy bych nedovolil, aby tě takhle uráželi.
Nemají ani tušení, kolik jsi toho musela obětovat
pro tolik lidí.
Co když ti dají výpověď?
Co když nás vyhodí z domu?
Pak budeme spát na ulici, šťastně a důstojně.
Dělám si srandu.
Nikdy bych nenechal svou rodinu hladovět, ani na jediný den.
Proč jsi nedokončil práva?
Neřekli jsme, že o tom nebudeme mluvit?
Nebyla to tvoje vina.
Já se tak rozhodl.
- Moje vina? - Ne, nebyla.
Když...
Když jsi mi vešla do života,
ty a naše děti,
uvědomil jsem si,
že už nežiju jen pro sebe.
Žil jsem pro druhé.
Když se narodila Jaja,
vypadala jako andílek.
Byla tak krásná.
Jako ty. Je ti strašně podobná.
Krásná jako ty.
Když mi ji sestra podala
a já ji držel v náručí, v té chvíli
mi všechno došlo.
Povídám: „To je ono.
To je ono.
To je teď můj život.“
Ne práva.
To už můj život není.
Chtěl jsem se soustředit na to, co mám před sebou.
Promiň, nechal jsem se unést.
To je tak, když vyrůstáš bez rodičů.
Toužíš po rodině.
Přece můžeš být otcem
a zároveň
slušně vydělávat.
S tvou tváří a tanečními kreacemi...
Mohl bys dělat tanečníka.
Moje taneční kreace na tebe udělaly dojem, co?
Co je?
- Takže? - Jsou tu lidi.
Hej!
Tak už jez.
Na zdraví, manželko.
Manželi.
Jane! Jsi ještě vzhůru?
Miluju tě!
Tebe a Jaju! Moc vás miluju!
Tebe a Justina taky!
Miluju vás!
FILIPÍNSKÉ DOMY
Protože vám to chutná, uvařím vám to.
Proč té rýži takhle ubližuješ?
Chováš se divně.
Kapesný.
Nemám peníze.
Mami, co to má být?
Počkej.
Školu máš až od devíti.
Je sedm. Kam jdeš tak brzy?
Jdu za kamarádkou.
Za kamarádkou?
Nebo za klukem?
Je to jen kamarád.
- Jsi v divadelním kroužku, viď? - Jo.
Ještě to chce zlepšit.
Mami, ty jsi tak otravná.
Moje kapesný.
Něco ti navrhnu.
Nejdřív obšiješ pár sešitů.
Deset pesos za kus.
Dostaneš stovku za deset kusů.
- Platí? - Deset?
To myslíš vážně?
Peníze si musíš zasloužit.
Ode dneška to bude nové pravidlo.
Co to má být?
Žádná práce, žádná odměna.
Teda kapesné.
Ty seš tak otravná.
- Justine... - Ne, to bolí.
Ukaž. Řízl ses.
Chaii, podáš mi náplast?
Díky, zlato.
Výborně. Vydrž, ano?
Tak. Výborně.
- Dobrý? - Estongu!
Máš všechno nachystáno?
A ani ses mě nezeptal?
Madam, neuděláme to jako minule?
Zaplatím vám, až něco prodám.
Moje pravidla. „Zaplať, ještě než prodáš.“
Už je to tu zase!
Pryč! Zmiz!
Nesnáším lidi, co nedodržují moje pravidla!
Myslel jsem, že když poprosím...
To mě nezajímá!
Já to tady organizuju.
- Justine, půjdeme domů. - Mami!
Jsi v pořádku?
Co máte za problém?
Tady Estonga.
Odmítá zaplatit. Nejdřív chce prodávat.
Přesně jako včera!
Včera vám nezaplatil?
Zaplatil.
Chce to tak udělat i dneska.
Co když mi nezaplatí?
Mám to platit já?
Ani náhodou!
Chybí vám právní základ.
Nemůžete ho vinit ze zločinu, který ještě nespáchal.
Tulfo?
Ne, ale mám otázku.
Vážení,
věděli jste, že se za ten billboard platí nájem?
- Tamten? - Vážně?
No ano.
Kam ty peníze putují?
S kým o tom prostoru vůbec jednali?
Samozřejmě se mnou.
Ale ty peníze používám já.
Platím z nich výdaje za tohle místo.
Proč plynou vám?
Jste členkou správní rady?
Vlastníte čtyři jednotky,
ale to z vás automaticky nedělá faktickou vedoucí.
Nerozumíte tomu.
Ty peníze mi svěřili, protože jsem tu nejbohatší nájemnicí.
Přemýšlejte.
Když je dáte někomu chudému, mohl by je utratit.
- Páni. - Počkat.
- Nebo ne? - Svěřili vám je...
- Ano. - Půjčíte mi to?
Svěřili jste jí ty peníze?
- Ne. - Ano?
Svěřili jste jí je?
Proběhlo vůbec hlasování?
Takže jste nehlasovali. Dobře.
Tak já vám to vysvětlím.
Článek 315 revidovaného trestního zákoníku toto jednání označuje za zpronevěru.
Použití cizího majetku k osobnímu prospěchu.
Za to vám může hrozit 20 let vězení.
Tohle chcete?
Já? Podvodnice?
Manžel na právech studoval
s krásnou a známou právničkou,
Lui Manuelovou.
Můžu vás představit. Chcete?
Ne. Prosím, já vám to vysvětlím.
Jestli nechcete, abych to eskalovala, všem se omluvíte.
Estongu! Omlouvám se.
To je tou... Jsem v menopauze.
Však víš. Emoce jako na houpačce.
Jsem šťastná, pak zas smutná... Naštvaná.
Přijde to bez varování.
Nebojte se.
Abych prokázala, že je všechno v pořádku,
poskytnu přehled účetnictví komunitních peněz
pro všechny k nahlédnutí.
- Tak je to správně. - Ano. Správně.
A co se týče nájemného, tentokrát vám všechny platby promíjím!
Tady máš.
Devět kusů, 90 pesos.
Dobře.
Pak mi vrátíš těch deset.
Ale ty taky na nákupech rozhazuješ!
Těch deset pesos po mně nemůžeš chtít!
Pořád samé výmluvy. Už přestaň s tím kňouráním.
Klidně budu soupeřit s puberťačkami a jejich rudou tvářenkou!
Tak jo, jdu ven!
Pojď dál. Buď tu jako doma.
Páni, máte obří dům.
Dokonce máte i bazén?
Jsi tu sám?
Jsou v Davau. Táta tam odjel pracovně.
A naše služebné mají volno.
Dobře.
Opatrně.
Pojď dál. Nestyď se.
Posaď se.
Prosím.
Jsi v pohodě?
Není ti horko?
Dobrý. Jsem v pohodě.
Víš, že jsi moc hezká? Zvlášť když jsi nervózní.
Růžové tvářičky.
Počkej, co to děláš?
Já myslel, že se ti líbím.
Jo, ale proč na to jdeš tak rychle?
Co to bylo?
No tak, kámo!
- Měli jste se schovat! - Promiň, kámo!
Zmizte.
Vy si mě natáčíte?
Co máte v plánu?
Společně si to užijeme.
Bude se ti to líbit.
Jaké měla princezna rande?
Ja...
Jajo, co se ti stalo?
Jsem v pohodě. Jen chci spát.
Jajo, vstaň. Nejsi v pohodě.
Co to je?
Kdo ti to udělal? Posaď se. Kdo ti to udělal?
Co se stalo?
Mluv se mnou. Kdo ti to udělal? Tvůj kluk?
Nic se nestalo.
Uklouzla jsem. Nech to být.
Pověz mi to. Když se neozveš, nikdo ti nepomůže.
Pověz mi to, zlato. Co se stalo?
Nenapadlo tě, že o tom ještě mluvit nechci?
Nechci si to pamatovat!
Prostě mi lži!
Řekni mi, že všechno bude v pořádku!
Musím to zajíst, vyspat se z toho.
Nepotřebuju právničku, jasný?
Potřebuju svou mámu!
Takže jsem ho kousla a pak jsem utekla.
- On... - Nic, mami.
Nic se nestalo.
Utekla jsem, ještě než mi stačil ublížit.
Já už nechci chodit do školy.
Nechci.
Nechci...
Neboj se.
Postarám se o to.
Jako ředitelku mě celý incident velmi šokoval.
Ale Andre za mnou hned přišel a omluvil se.
Jsem advokátka Jamie Tansiová.
V první řadě mě to celé mrzí.
Ale věříme, že to vyřešíme urovnáním.
Je jedno, kolik ryb v Malabonu vykostíte,
nikdy své rodině nebudete moct dopřát tolik peněz.
A vaše dcera spoléhá na stipendium.
Nemám pravdu?
Omluvte mě. Pět minut.
Je mi to moc líto.
Je mi to líto.
Mami.
Mami, domluvíme se na urovnání.
A co ty?
Vypadáme tu směšně.
Nemáme proti nim šanci. Nemáme na to peníze.
Pojeď domů. Něco uvaříme. Já to sním, i zeleninu.
- Budeš bojovat. - Pojď domů.
Pojď domů, mami.
Jednu věc si zapamatuj.
Možná nemáme velký vliv jako oni.
Možná nejsme tak bohatí jako oni...
ale nejsme slaboši.
Budeš bojovat.
- Pojď domů. - Budeš bojovat.
Budeš bojovat.
Mami...
Budeš bojovat.
Platí tu protiodposlechový zákon.
Já vím.
O zákonech něco málo vím.
Vím, že u soudu je to přípustné, ale dělám to jen pro jistotu.
Myslela jsem, že jste žena v domácnosti.
Už jsem se rozhodla.
Zničím tomu násilníkovi život.
Žaloba? Jsem připravena jít do války.
- Paní Alcantarová... - Vím, že to bude složité.
Možná přijdeme o úspory,
ale nezastavíme se, dokud ti nezničíme život.
Prchneš do zahraničí? Prosím.
Ale kamkoli se hneš,
postarám se, aby všichni věděli, co jsi zač.
Stane se z tebe virál.
Budeš mít svůj meme.
Zařídím, aby se ti všichni vysmívali.
A ano, vím, že nemáme peníze.
Ale spousta lidí, kteří je mají, nám pomůžou.
Organizace, neziskovky, aktivisté, feministické skupiny, senátorky. Všichni.
Budu poskytovat rozhovory reportérům, vloggerům...
Prostě všem.
Prodám ten příběh, aby z něj udělali film, seriál, knihu...
Aby se při slově „znásilnění“ všem vybavil tvůj obličej.
Žádná dobrá škola tě nepřijme.
Žádná firma tě v ničem nepodpoří.
Dokonce vystopuju všechny nepřátele vaší rodiny
a nechám se jimi využít, aby vás všechny zničili.
Nezapomeňte...
jsem jen hospodyňka.
Mám spoustu volného času.
Jajo, podívej.
Zmrzlinu?
Víš, mami, od minulého týdne
jsem měla pocit, že jsi někdo úplně jiný.
Ale teď jsem si jistá...
že jsi vážně moje máma.
Dobře žes mě do toho kurzu herectví nepřihlásila.
Proč?
Teď chci něco jiného.
Copak?
Chci být právničkou.
Vyhláskuj „balet“.
B-A-L-E-T.
Vyhláskuj „zelenina“.
Z-E-L-E-N-I-N-A.
Páni, jsi šikulka.
Ukaž?
Tady je 15 kusů. Takže za 150.
Dobře.
Tady máš 200.
Nemám na vrácení.
Drobné si nech.
Zbytek je tvé zítřejší kapesné.
A když ti něco zbyde, kup si deodorant.
Zase si ze mě utahuješ!
Bože!
S takovým obličejem ne.
Tak jo.
Už se to nese.
Perfektní!
Tohle máš ráda, ne, Jajo?
- To je moje. - Tohle je pro tebe.
Kdo je to?
Je někdo doma?
Zůstaň tady. Nejdřív jez.
- Překvapení! - Překvapení!
Pojďte dál.
Já vařila!
Ahoj!
Ahoj! Ať se ti moc nestýská.
Ahoj, mami!
Ahoj, zlato!
Jane.
Pojď na parkoviště.
Dobře. Ano.
- Kočka! - Všechno je urovnáno.
Skvělá práce.
Jsem na vás hrdý.
Cítíte se s nimi příjemně.
Gratuluju. Ještě vám zbývá jeden týden.
Jako by se vám odtud ani nechtělo.
O to nejde.
Nevím.
Mimochodem,
jak tady vůbec umřu?
Autonehoda.
A co ty děti?
Zničehonic přijdou o svou mámu?
Bez varování.
Za svou kariéru jsem zažila už spoustu bitev.
Umřela jsem a zase ožila, ale...
nic nebolí víc jako ztratit matku.
To není správné.
Chcete jejich bolest zmírnit?
Co je to za otázku?
Věnujte jim tolik lásky...
Tolik lásky, kolik můžete,
aby z ní mohli čerpat, až tu nebudete.
Nemáte nějaké...
Jednou tonkocu rámen.
Juliane, co když jednoho dne...
najednou zmizím?
Přeložili mě do Tarlacu.
Stěhuješ se?
Teda... My se budeme stěhovat?
Vypadá to tak.
Příští měsíc.
Je to moje vina. Omlouvám se.
Nic jsi neprovedla, jasný? Usměj se.
Usměj se.
Jez, dokud je to teplé.
Tvůj oblíbenec.
- Ahoj! - Ahoj!
Promiň, ještě jsme nedoplnili zásoby.
To nevadí. Mamince už je lépe.
Ale mohlo by se to vrátit.
Zkus ji častěji objímat. To pomáhá.
To je taky lék?
Ten nejlepší.
Jsi v pořádku?
Olivere! Chlapec! Záchranku, rychle!
- Co se stalo? - Záchranku! Hned!
Zlatíčko? Jsi v pořádku?
Olivere! Ten chlapec! Pomozte!
Kde je?
Počkej, zeptám se.
Tudy.
Paní? Promiňte.
Nepřivezli sem chlapce jménem Justin Alcantara?
Jste jeho rodiče?
Ano, jsem jeho máma.
Druhé dveře napravo.
Dobře. Děkujeme.
Dobré odpoledne. Jsme jeho rodiče.
Co se stalo?
Testy odhalily, že váš syn trpí pigmentovou retinopatií.
Má rozmazané vidění, což ovlivňuje rovnováhu.
Je to jako závrať, proto omdlel.
Pigmentová retinopatie?
Má otok na sítnici.
Sítnice je také částečně odchlíplá. Proto musíme jednat rychle.
Co potřebuje?
Potřebuje okamžitou operaci, abychom zabránili ztrátě sítnice.
Ale stále je tu velká šance, že se mu zrak zcela nevrátí.
Jak se to stalo?
Může to být dědičné.
Má to ode mě?
Já se uzdravila až po dvou operacích.
To byl také důvod, proč jsem svoji mámu nenáviděla.
Ze všeho, co mi mohla předat,
proč zrovna nemoc?
Jak jste to mohl dopustit?
Co to má být? To je nefér!
Proč je to nefér?
Proč musel Justin zdědit moji nemoc?
Není to fér vůči tomu dítěti.
Vždyť ani není mojí krve.
Nejsem jeho skutečná matka.
Ale v téhle realitě jste jeho matka.
Může po vás zdědit
jakoukoli vaši nemoc.
Udělala jsem spoustu chyb.
V bývalém životě.
Fajn, přiznávám.
Jestli někdo zaslouží potrestat, tak já.
Já.
Ne to dítě.
Jeho do toho nezatahujte.
Tohle je ta vaše „rovnováha“?
Pane!
NEMOCNICE, MANILA
Prosím, zůstaňte tady. My se o vaše dítě postaráme.
OPERAČNÍ SÁL
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Operace byla úspěšná.
Čas vypršel.
Můžete jít se mnou.
Dáte mi chvilku?
Nerozloučila jsem se.
Musíte odejít hned.
Už nemáme čas.
Varoval jsem vás, abyste se nevracela ke svému bývalému životu,
protože by to narušilo rovnováhu.
Tohle je důsledek toho rozhodnutí.
Ale, pane...
Co ty děti? Co?
Co ty děti? Přijdou o matku.
Chcete říct,
že tady radši zůstanete?
Jako matka těch dětí a Julianova manželka,
i když to bude znamenat, že už se nikdy nevrátíte ke svému životu?
Ano!
Ano, vzdám se Lui. Takové je moje rozhodnutí.
Vzdám se Lui. Volím si tenhle život!
Co to sakra dělá?
Asi se zbláznila.
Paní Manuelová, jste sobecká.
Když teď odejdete a vrátíte se ke svému životu,
Justinova nemoc zcela zmizí.
Ale pak už mě nepoznají.
Nebudou vědět, kdo jsem. Nebudou znát moji tvář!
Nebudou si mě pamatovat. Zapomenou na mě!
Malá oběť.
Prosím, nastupte si.
Ne!
Mami!
Žil jsem pro druhé.
Věřím ti.
Co to děláte?
Musím se rozloučit. Dejte mi chvilku, prosím!
Dovolte mi to. Musím se rozloučit, prosím!
Přestaňte, Lui! Nebraňte se tomu.
Ne! Prosím, dovolte mi... Chci se rozloučit.
Prosím, chci se rozloučit!
Chci být ještě naposledy jejich matkou. Prosím!
Prosím!
Bože, prosím!
Bože!
Bože, prosím!
Pět minut.
Pospěšte si.
Děkuju.
Justine?
Ženuško, jsi celá promáčená.
Je Justin v pořádku?
Je v pořádku. Teď už ano.
Neboj se.
Nechám vás tu chvilku. Půjdu to vyřídit na účtárnu.
Dobře.
Mami. Musím do školy.
Jajo, pojď sem.
Pamatuj si, Jajo,
nehledě na to, o čem sníš, ať chceš být právničkou...
Jestli chceš být právničkou,
umělkyní, hospodyňkou...
Hlavní je, abys byla šťastná. Ano?
Dej do toho celé své srdce.
Dobře?
Co je to dneska s tebou?
Ne, jen... Slib mi to.
Dobře?
Dobře.
Zase máš tu svou náladu.
Justin je v pořádku. Je silný. To má po tobě.
Dobře?
Přijdu domů dřív.
Mám tě ráda, mami.
Mami?
Děťátko moje. Můj chlapečku.
Ano?
Mami, bál jsem se, že nás opouštíš.
Vždycky budeš cítit, že jsem tu s vámi.
Budu na vás dávat pozor.
Maminka vás má moc ráda.
Já tebe taky, vždycky.
Postarej se...
abys bral své vitaminy.
A buď hodný.
Nebuď paličatý.
Ano, mami.
Miláčku, ne...
Nezapomeň na mě, ano?
Nezapomenu.
Ženuško, sněz něco.
Můžeš mi tak říct znovu?
Ženuško?
Ženuško moje.
Ženuško moje, ty moje lásko.
Moje ženuško.
Ženuško.
Už neplač. To stačí.
Všechno bude v pořádku.
Musíme jen zaplatit účet.
Neplač.
Jen zaplatíme účet.
Zvládneš to, viď?
Proč se ptáš?
Manželi můj.
Jsi
to nejchytřejší rozhodnutí, co jsem kdy udělala.
Jsem z tebe nervózní.
Mluvíš, jako bys chtěla utéct s jiným mužem.
Půjdeš jen domů uvařit něco k jídlu.
Děkuju.
Běž. Já se tu o to postarám.
- Ano? - Ano.
Jo.
Ať ti to netrvá dlouho.
Dobře.
- Uvidíme se. - Jo.
Paní?
Paní, slyšíte mě?
Taxi!
Kam to bude, paní?
Do Manily, prosím. Do nemocnice.
Justine...
Sestro. Ten chlapec z vedlejšího pokoje. Z druhého pokoje. Justin Alcantara.
Kde je?
Žádný pacient jménem Justin Alcantara tu není.
Co se děje?
Veškeré důkazy o zpronevěře MDZ jsou tady.
Znič je, ochraň lidi,
vyhraj.
Proč to děláš?
A proč teď?
Protože ty jsi důvěryhodnější.
K tobě se image dokonalé ženy hodí víc.
Dokonalá žena neexistuje.
Protože dokonalost
není náš účel.
Tvoření.
Tvoření?
Tvoříme.
Dítě. Domov. Společnost.
Medicínu.
Naději.
Teplo.
Nemusí to být dokonalé.
Potřebujeme jen tvořit.
Když totiž tvoříme,
jsme vždycky dokonale dostačující.
Hej. Proč ta dovolená tak najednou?
Chci změnit prostředí.
Jen jeden měsíc.
Kam pojedeš?
Do El Nida?
Na Bohol?
Do Bataanu? Nevím.
Kamkoli.
Co to máš?
Vitaminy.
Přinesu ti džus. Počkej.
KAPITÁN SE PŘI NOČNÍ NEHODĚ NA MOŘI UTOPIL PŘI ZÁCHRANĚ CESTUJÍCÍCH
LORENA MANUELOVÁ ALFONSO MANUEL
Mrzí mě, že jsem na vás chtěla zapomenout.
Vynahradím vám to.
Moc mi chybíte.
Můžete s ní promluvit?
Už mě nemůže vidět.
Moje mise je u konce.
Chci ji obejmout.
Vaše objetí také neucítí.
Pojďme.
Justine?
Justine? Justine!
Jsi to vážně ty!
Já myslela, že se mi to zdá. S kým tu jsi?
Justine!
Pořád mi utíkáš. Říkala jsem, že jsem v pohodě. Ublížíš si!
Omlouvám se, paní. Snad vás moje děti neobtěžují.
Jaja potřebuje jen...
Tati, ne! Řekla jsem, že nepotřebuju!
Hledáte záchody?
Vím, kde mají dobré toalety.
Ale je to kousek dál. Chcete...
Chcete, abych vás tam dovedla?
Díky za to předtím.
- Kočka! - Kočka!
Pardon.
Ne, pardon.
Ne, žádná kočka.
Jen jsem si... na tebe už vzpomněl.
- Jsi mi povědomá. - Vzpomínáš si?
Ano, vzpomínám si. Luisa. Advokátka Luisa.
Chodili jsme spolu na práva.
Dokázalas to. Jsem na tebe hrdý.
Já na tebe taky.
Na mě?
Ne, ty jsi jiný level.
Vážně.
Ale snad nevadí, když se zeptám...
Prý jsi byla v kómatu. Jak se máš?
Jsi v pořádku?
Nic to nebylo. Jen jsem si chvíli pospala.
Vážně? Nebylo to těžké?
Bylo.
Zvlášť po probuzení.
Proč?
Protože se mi zdál krásný sen.
Byla to nádherná noční můra.
NA MOTIVY KOREJSKÉHO FILMU „NÁDHERNÁ NOČNÍ MŮRA“
Překlad titulků: Petra Kabeláčová