Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Se filmi.
Looking for paradise.
Se on opiskelijan tekemä viisiminuuttinen lyhytelokuva.
Tuolloin ohjaaja Bong ei ollut sellainen kuin nykyään.
Milloin katsoitte sen?
Keltaisen oven elinkaaressa -
se oli joko alkua tai puoliväliä, ei loppua.
Yhtenä päivänä ohjaaja Bong… Tuolloin kutsuimme häntä vain Joon Hoksi.
Hän sanoi saaneensa rahaa työskenneltyään tuutorina -
ehkä kuukauden tai kaksi.
Hän osti rahoilla kameran -
ja kuvasi elokuvan olohuoneessaan.
Se kertoo toukasta, joka etsii paratiisia.
Hän muovaili pienen toukan.
Se oli stop motion -animaatio, joten hän siirsi toukkaa otto kerrallaan.
Lopussa toukka taistelee pehmoleluapinaa vastaan.
Sitten se jatkaa matkaansa paratiisiin.
Se oli uskomatonta. Se hämmästytti minua silloin.
Hän ei vaikuttanut tuntemaltani Joon Holta.
Elokuva kesti noin viisi minuuttia.
Se kesti 23 minuuttia.
Sekoititte päähahmon ja roiston.
Niinkö?
Eikö toukka ollut päähahmo? -Se oli gorilla.
PÄÄHAHMO
Luulin, että se oli toukka.
Oliko se gorilla?
Selvä.
Löysin tämän puulaatikon noin 20 vuoden jälkeen.
Säilytin tässä kaikenlaista.
Katsokaa, mitä löysin.
Kaitafilmejäkö?
Nämä ovat 8-milliset filmit Keltaisen oven työpajasta.
Ne kaikki ovat tässä.
Näin monta.
Tässä on vaikka mitä. En muista tarkkaan, mitä teimme.
Kuvasimme kaikkea hölynpölyä.
Toivottavasti nämä auttavat tässä Rashomon-tilanteessa.
Kaikki ovat tässä.
Onhan gorilla yhä tallessa? -Niin, se gorilla.
On, mutta…
Sanotaan, että se katosi.
Se on noloa.
KELTAINEN OVI: KOREAN ELOKUVAIHMEEN SYNTYSIJA
"Muistan salaisen debyyttielokuvani, jota en ole ennen maininnut.
Ilmoitin ensimmäiseksi lyhytelokuvakseni White Manin,
mutta sitä ennen tein lyhytanimaation nimeltä Looking for paradise."
KIRJAILIJA JU SUNG-CHUL DEBYYTTI: KOREALAISOHJAAJIEN HAASTATTELUJA
Haastattelin Bong Joon Hoa kirjaani varten.
Hän puhui kuin vakooja, joka paljastaa salaisuuden.
Hän vilkuili ympärilleen ja sanoi: "Itse asiassa tein elokuvan jo aiemmin."
Aioin jättää sen pois. Mietin: "Tuskin voin käyttää tätä."
Mutta tarina kiinnosti.
"Kutsuin noin 20 ihmistä Keltaisen oven joulujuhliin.
Siellä pidin ensimmäisen ensi-iltani täysin punastuneena.
Maailman ainoat ihmiset, jotka ovat nähneet sen,
ovat ne, jotka olivat silloin paikalla."
Kuuluuko, Jong-tae?
Hei.
Näetkö minut? -Näen.
Sinulla on kai kiireitä. -Niin.
Elokuvasi julkaistaan pian.
Pieni produktio aiheuttaa kiireitä.
Pitää saada paljon aikaan.
Se-bum näyttää värjänneen hiukset.
Pitkästä aikaa. -Hei, Ban.
Värjäsitkö hiukset?
On pakko. Muuten ne ovat ihan harmaat.
Hän näyttää ministeriltä.
Joltain liikenneministeriltä.
Byung-hoon. -Toimii.
Hei.
Onko se Byung-hoon? Voihan. -Vau.
Näetkö meidät? -Eikö hän näe? En usko.
Kuuluuko? -Näkyy.
Mitä kello on siellä? Onko jo yli keskiyön?
Kello on kohta 11. -Illallako?
Niin. -Vau.
Puhut koreaa nyt vähän kankeasti.
Älä viitsi.
Pitäisikö puhua englantia?
Can you speak English?
Hei. -Min-hyang.
Hei. -Hei.
Keitä he ovat? -Milloin tämä oli?
Voihan. Katsokaa nyt.
Miksi tuo on noin… -Epätarkka.
En voinut sietää tuollaista silloin.
Sehän oli elokuvakerho.
Silti epätarkkoja kuvia.
Hassua. Kuka nämä kuvat otti?
Etsitään syyllinen.
En minä, koska olen kuvassa. -Samoin.
Minä en ole kuvassa.
Olenko tuo minä?
Miksi kuvasimme purukumia?
Se oli tarkennustesti. -Niin.
Emme osanneet kameroiden perusasioita,
kuten valotus, himmennys…
Aivan. -…sulkijan nopeus ja tarkennus.
Tässä työpajassa tutustuimme näihin asioihin.
Nämä kuvat ovat kaukana taiteesta.
Ne ovat pelkkiä tylsiä kuvia.
Eikö tuo ollutkin Kim Hye-jan talo? -Kyllä oli.
Näimme hänen pihansa toimistomme ikkunasta.
Niin, ja portin.
Otimme paljon kuvia kivimuurin edessä, koska se oli niin hieno.
Dae-yupin seksikäs poseeraus.
Jos olisin tiennyt, että siellä oli kerho, olisin katsonut ulos vähän useammin.
Mietin vain, että taloni näkyy.
NÄYTTELIJÄ KIM HYE-JA MOTHER (BONG JOON HO 2009)
Koskaan ei tiedä, mitä elämässä tapahtuu.
Minulla on eräs sydäntä lämmittävä muisto Joon Hosta.
Kun Memories of murder oli julkaistu,
soitit minulle iltakymmenen aikaan ja sanoit:
"Jong-tae, arvaa missä olen. Olen Gyeongseo-rakennuksen edessä."
Niin sanoit puhelimessa.
Taisit nauttia elokuvasi menestyksestä,
joten muistelit vanhoja rankkoja aikoja.
Gyeongseo-rakennus.
Tämä oli kai omakotitalo, muttei enää. -Niin.
Siitä on 30 vuotta.
Tätä tietä menimme toimistolle. -Niin.
Oikeastaan Keltainen ovi ei tuntunut työpaikalta -
vaan piknikiltä ja hengailupaikalta.
Miksi olimme Gyeongseo-rakennuksessa? Oliko Jong-taella jo toimisto siellä?
Jong-tae oli Donggukin yliopiston opiskelija.
Hän piti taukoa ja vuokrasi tilan -
perustaakseen mallitoimiston ystäviensä kanssa.
Ensimmäisen yliopistopäiväni jälkeen olin todella pettynyt.
CHOI JONG-TAE PERUSTI KELTAISEN OVEN TEATTERI- JA ELOKUVAOPINTOJENSA TAUOLLA
Siellä ei opetettu paljoakaan.
Muistan yhä, että siellä oli 16 millin filmikamera.
Olisi ollut hyvä, jos sen käyttöä olisi opetettu,
mutta se vain näytettiin meille.
Siinäkö kaikki? -Niin.
Tuolloin…
Niihin aikoihin tapasin Lee Dong-hoonin.
Tein töitä kirjakaupassa Yonsein yliopistolla.
LEE DONG-HOON TULI MUKAAN SOSIOLOGIAN OPISKELIJANA
Matkapuhelimia ei vielä ollut.
Ihmiset kutsuivat muita luokseen kirjakaupan ilmoitustaulun avulla.
Pyysin saada tavata elokuvaopiskelijan,
joten minulle esiteltiin Choi Jong-tae, joka piti taukoa elokuvaopinnoistaan.
Minua pyydettiin opettamaan elokuvausta, joten käskin hänen tulla.
Mielenkiintoinen kuvio.
Nykyään kysyisin, miksi opettaisin tuntemattomalle elokuvausta,
mutta tuolloin yliopiston kerhoissa oli tiettyä viattomuutta.
Se oli luonnollista.
Jos kukaan ei olisi pyytänyt opettamaan elokuvausta,
elämäni olisi hyvin erilaista.
Se voisi olla erilaista hyvässä mielessä.
Se voisi olla paljon parempaa.
En pyrkinyt tekemään mitään erityistä.
Menin kuitenkin kokeilemaan.
Dong-hoon tunsi erään opiskelijan -
ja toi tämän mukanaan.
En halunnut kärsiä yksin, joten raahasin ohjaaja Bongin mukaan.
Pidin elokuvista jo kouluikäisenä -
ja halusin ohjaajaksi.
BONG JOON HO TULI MUKAAN SOSIOLOGIAN OPISKELIJANA
Ehkä siksi, että katsoin aina televisiota. Perheeni ei matkustellut eikä urheillut.
Katsoimme vain televisiota.
Elokuva voi järkyttää ilman kontekstia. Näin Pelon palkan alakoululaisena.
PELON PALKKA HENRI-GEORGES CLOUZOT 1953
Samoin Polkupyörävarkaan. Olin kadottanut pyöräni aiemmin…
POLKUPYÖRÄVARAS VITTORIO DE SICA 1948
…joten uppouduin siihen.
Näin sen tietämättä mitään Vittorio De Sicasta ja neorealismista.
Siksi järkytyin.
Ensimmäistä kertaa sain tilaisuuden keskustella kunnolla elokuvista -
ja katsoa niitä yhä uudelleen.
En opiskellut elokuvausta enkä ollut työskennellyt kuvauspaikalla.
Ensimmäistä kertaa pääsin tekemään jotain elokuvien parissa.
Aloitin Bong Joon Hon ja Lee Dong-hoonin kanssa -
Understanding movies -kirjasta.
Tuolloin alkoi ilmestyä elokuvia koskevia kirjoja.
Aivan. -Nyt niille on oma osasto kirjakaupassa.
Ennen elokuvakirjojen ajatuskin oli vieras.
Yksi oli Louis D. Giannettin Understanding movies.
Toinen oli Jack C. Ellisin A history of film. Vain nuo kaksi.
Niihin aikoihin alkoi ilmestyä kioskeja. Tuolloin minä…
Voitteko jättää tuon kioskikommentin pois?
Kuulostaa ihan kuin olisimme…
Eikö silloin ollut kioskeja? -Ei ollut.
Aivan. Joimme kahvia Doutor-kahvilassa.
Niin, Doutor. Sitä ei enää ole.
Minun piti opettaa heille jotain, mutten tiennyt mitä.
Joon Ho työskenteli erään lukusalin osa-aikaisena tilanhoitajana.
Hänellä oli paljon vapaa-aikaa,
joten kehotin häntä translitteroimaan A history of film -kirjan.
En koskaan tehnyt sitä.
Ohjaaja Bong translitteroi sen. Olen varma siitä.
Minä en tehnyt sitä, mutta hän varmasti teki.
Tämä on Rashomon-ilmiö. Miten voisin translitteroida niin valtavan kirjan?
En tiedä.
RASHOMON - PAHOLAISEN TEMPPELI AKIRA KUROSAWA 1950
Olen menettänyt uskoni ihmiskuntaan.
Etkö muista, Bong?
Luin sen huolella kuten kehotit, mutten translitteroinut sitä.
Muistan, että näytit vihkosi.
Niinkö? -Siitä tiedän, että teit sen.
Hetkinen. -Mistä muuten tietäisin?
Kirja on tässä.
Aivan. -Jack C. Ellisin A history of film.
Sinä siis teit sen. Muistan vihkosi.
Niin. -Taisit lopettaa parin sivun jälkeen.
Kuten Sungmoon-englanninkirjan lukemisen. -Niin, se to-infinitiivi.
Pääsit yhtä pitkälle.
Kaikki korealaiset tietävät to-infinitiivin.
Siitä se alkoi.
Bong Joon Ho, Choi Jong-tae ja minä olimme alussa mukana, ja sitten…
Kerran aivan yllättäen minut valtasi intohimo opiskella elokuvausta.
LIM HOON-A TULI MUKAAN SUORITETTUAAN HISTORIAN TUTKINNON
En saanut nukuttua.
Hoon-a oli ensimmäisiä jäseniä. -Aivan.
Psykologiaa opiskeleva ystäväni, joka myöskin piti musiikista,
kertoi sosiologiaa opiskelevasta Bong Joon Hosta, joka piti elokuvista.
Hän kehotti minua soittamaan tälle.
Bong Joon Ho oli ainutlaatuinen nimi. Painoin sen mieleen bonjour-sanan avulla.
Kun soitin Bong Joon Holle, hän kutsui minut Hongdaeen.
Jong-tae, sinä, minä ja Hoon-a.
Muistatko meidän neljän ensimmäisen seminaarimme?
Jokainen toi haluamansa elokuvan.
Jong-tae toi Theó Angelópoulosin Usvaisen maiseman.
Minä toin François Truffaut'n…
Niin. -Truffaut näytteli siinä ohjaajaa.
Amerikkalainen yö.
Entä sinä? -En juuri opiskellut silloin.
En muista. -Katsoimme neljä eri elokuvaa.
Katsoimme tuomamme elokuvat ja sitten puhuimme niistä.
Aivan.
Eräänä päivänä kävelin Baekyang-roa pitkin,
kun näin ystäväni, johon törmäsin usein sattumalta.
Hän käveli kadun toisella puolella.
Aloimme puhua elokuvista. Pidin niistä silloin.
KIM MIN-HYANG TULI MUKAAN SUORITETTUAAN ENGLANNIN TUTKINNON
Hän kertoi elokuvakerhostaan -
ja kutsui minut mukaan katsomaan turkkilaisen elokuvan nimeltä Tie.
Siten liityin Keltaiseen oveen.
Se ystävä oli Lim Hoon-a.
Niin.
Nyt kun mainitsitte, se alkaa muistua mieleen.
Itse asiassa tunsin Min-hyangin ennen sitä.
Humanistinen tiedekunta järjesti näytelmän,
jossa eräs loistava opiskelija näytteli Jeesusta -
kultaisessa kruunussaan.
Se teki minuun syvän vaikutuksen.
Jeesusta esittänyt opiskelija oli Min-hyang.
Siihen aikaan kerhollamme ei ollut edes rakennetta.
CHANG EUN-SIM TULI MUKAAN SUORITETTUAAN ILMATIETEEN TUTKINNON
Liityimme vain oppiaksemme elokuvista.
Eun-simista tulee mieleen se päivä,
kun hän toi miehen rintakuvan, josta taideopiskelijat luonnostelivat.
Hän halusi yhtäkkiä, että piirrämme luonnoksia.
Se oli epätavallista. Mietin, miksi ihmeessä hän toi sen sinne.
Mutta sitten osa alkoi luonnostella. Kerhossa oli siis omalaatuisia ihmisiä.
Siinä pienessä tilassa oli pyöreä pöytä, johon mahtui noin seitsemän henkeä.
Me vain juttelimme katsottuamme ensin elokuvan.
Kerroimme kuulemiamme asioita ja ajatuksiamme. Sillä tasolla olimme.
Jong-tae oli vetäjä. Hänellä ei ollut suunnitelmia.
Pidimme siitä, ettei meillä ollut rakennetta.
Sosiaalisesti sopeutumaton joukko.
Saanen esitellä, Choi Jong-tae ja viiden bändi.
Joukko joustavia ihmisiä, joita yhdisti yhteinen unelma.
90-luvun alussa elokuvausta opiskeltiin ihan hulluna.
Mielestäni yhteiskuntaliikkeet olivat aktiivisia, mutta koimme pysähtyvämme.
Oli perestroika ja glasnost sekä Neuvostoliiton kaatuminen.
Tuo oli… -Liikaako?
…tosi makroskooppinen analyysi.
Elokuvakerhoja kokoontui paljon.
En oikein tiedä miksi.
Itse hyppäsin mukaan löytääkseni itseni.
Niinkö? -Niin.
Halusin löytää jotain, mistä pidin.
Keskityimme kukistamaan diktatuurin ja kumoamaan perustuslain.
Kaikilla taisi olla toivoton olo juhlien päätyttyä.
En toki tehnyt mitään merkittävää.
Emme siis tienneet, mihin mennä.
Emme tienneet, mihin suunnata kaiken energiamme.
Opiskelijaliikkeet olivat jo ohi.
Kokoonnuimme siis yhteen kuin pölyhahtuvat.
Nätisti sanottuna tiivistyimme kuin rusinaksi muuttuva rypäle.
Niin siinä taisi käydä.
Minulta kysyttiin elokuvajuhlilla 2000-luvun alussa,
miten korealaiset elokuvat yhtäkkiä…
Niin.
2000-luvulla syntyi elokuvia, jotka saivat huomiota elokuvajuhlilla.
"Missä nämä ohjaajat ovat piileksineet? Mitä ihmettä on tapahtunut?"
Sitten mainitsin Keltaisen oven.
Sanoin esimerkiksi, että olimme ensimmäinen elokuvahullu sukupolvi.
"Sukupolveni oli ensimmäinen, joka opiskeli elokuvausta tietoisesti."
Olimme ensimmäiset.
Olimme ensimmäiset elokuvahullut, joista tuli elokuvantekijöitä.
Se taisi helpottaa artikkelien kirjoittamista.
Siksi sanoin, että meillä on tämä sukupolvi ja niin edelleen.
Valtion kieltämä pienen budjetin 16-millinen filmi -
The Night Before the Strike saa ensi-iltansa.
Jangsangotmae olivat supertähtiä.
FILMEJÄ TAKAVARIKOITU
Moni odotti heidän filmejään joka vuosi.
SUOSITTU YLIOPISTOILLA
YKSI KAIKKIEN KAIKKI YHDEN PUOLESTA
Samoin Filmistudio Nuoriso.
KINO 1895
SA/sé, aiemmalta nimeltään Kino 1895,
tunnettiin pitkäaikaisimpana yksityisenä elokuvateatterina.
ELOKUVAKERHOT NOUSUSSA
Ihan kuin piilossa olleet elokuvahullut olisivat vyöryneet yhtäkkiä kaduille.
THE NIGHT BEFORE THE STRIKE JANGSANGOTMAE 1990
HOMO VIDEOCUS BYUN HYUK & E J-YONG 1990
Niin hullua se oli 90-luvulla.
Valtio taisi lisätä jotain juomaveteen niihin aikoihin.
Se oli valtion hanke muuttaa koko kansa elokuvahulluiksi.
JANGSANGOTMAE
KINO 1895
ITSENÄINEN FILMISEURA KELTAINEN OVI, BARITEAU
Keltainen ovi oli salaperäinen ja outo.
FILMISTUDIO REALITEETTI PRODUKTIO PURN
Jangsangotmae oli Valioliiga.
FILMISTUDIO NUORISO SOULIN KULTTUURIKOULU, SA/sé
Jung Ji-woon Nuoriso oli Bundesliiga. Me olimme amatööriliiga.
Minun piti maksaa lukukausimaksu, joka tuntui rahantuhlaukselta.
Tajusin, että voisin ostaa paljon materiaaleja -
sillä rahalla.
Päätin hankkiutua kunnolla vaikeuksiin.
HONGDAE
Perustin elokuvainstituutin.
HONGIKIN YLIOPISTO
Perheelläni ei ollut aavistustakaan.
KELTAINEN OVI -ELOKUVAINSTITUUTTI GYEONGSEO-RAKENNUS
Keltainen ovi oli Seogyo-dongissa olevan rakennuksen toisessa kerroksessa.
KIM DAE-YUP KELTAISEN OVEN JÄSEN
Tällainen suorakulmainen rakennus.
Keskellä oli käytävä.
Keltainen ovi -instituutin ovi oli tässä.
Kun avasi oven,
vasemmalla näkyi pyöreä pöytä, jossa Joon Ho yleensä opiskeli.
PYÖREÄ PÖYTÄ
Siellä oli pieni televisio.
KUVANAUHURI
Katsoimme usein musiikkivideoita.
VALTAVA 25 TUUMAN TV
Maalasimme huonekalut keltaisiksi.
VIDEOKOKOELMA
Oliko Dae-yup mukana? Muistaakseni sinä ja Jong-tae ostitte maalin.
Te päätitte maalata kaiken keltaiseksi.
Pidin tuolloin kirkkaankeltaisesta jostain syystä. Keltainen oli kaunis väri.
KELTAINEN OVI -INSTITUUTIN JOHTAJA
Muistaakseni meillä vain sattui olemaan keltaista maalia.
Se oli jäänyt muista rakennustöistä.
KIM DAE-YUP OLI SISUSTUSARKKITEHTI
Se vain sattui olemaan keltaista. En nähnyt tarvetta ostaa lisää,
joten päädyimme käyttämään sitä, eikä se merkinnyt mitään.
Aluksi nimi ei ollut Keltainen ovi.
Ei niin. -Se oli Elokuvainstituutti… jotain.
Sitten tutkimme semiotiikkaa ja päädyimme Keltaiseen oveen.
Aivan.
Keskustelimme merkin tekijöistä signifiant ja signifié.
Tosi noloa. -Käytimme niitä sanoja.
Yritimme kuulostaa hienolta. -Niin.
Se oli pelkkä pintaraapaisu, mutta uskalsimme puhua siitä.
"Merkitty ja merkitsijä täsmäävät. Meillä on oikea keltainen ovi."
Siksi kritiikkiosaston nimi oli S-S.
KIM YOON-A KELTAISEN OVEN KRITIIKKIOSASTO
Signifiant, signifié. -Niin.
Sama koskee SA/séa. -Signifiant, signifié.
Daehak-ron kuuluisa elokuvateatteri. Hekin käyttivät niitä sanoja.
Käytimme niitä sanoja kaikessa. -Totta.
Nehän olivat meille hyvin tuntemattomia. -Niin.
Olimme kai ylpeitä itsestämme, kun opimme tuon teorian.
Miksi meillä oli pakkomielle semiotiikasta?
Merkkioppi, postmodernismi… -Niin.
…ja poststrukturalismi. -Aivan.
Roland Barthesin ja muiden teoriat olivat muotia.
Tuskin ymmärsimme niitä, mutta pidimme silti seminaareja niistä.
En tiedä, tehdäänkö näin enää,
mutta tuolloin kampuksilla oli esillä -
tunnettuja kirjoja alkuperäiskielellä, myös antologioita.
Jong-tae sanoi: "Meidän pitää lukea tämä ja tämä."
En valikoinut niitä. Otin vain kaikki. En tiennyt, mitä ne koskivat.
Ostin koko hoidon.
Valitsimme muutaman, ja sitten…
Luimme Dudley Andrew'n kirjaa yhdessä.
Dudley Andrew.
Mies, joka pani meidät huhkimaan. -Hänen kirjansa kääntäminen oli tuskaa.
Min-hyang oli hyvä englannissa. Sehän oli pääaineesi.
Kirja oli silti siansaksaa.
Muiden englanti oli vähän niin ja näin.
Se-bum, suorititko jo tohtorin tutkintoa?
BAN SE-BUM TULI MUKAAN SUORITETTUAAN PSYKOLOGIAN TUTKINNON
Tulin mukaan juuri ennen sen alkua.
Juuri ennenkö? -Niin.
Kutsuimme sinua jo nimellä tohtori Ban. -Totta.
Tiesitte jo ennen kuin aloitin, että valmistun.
Annoimme sinulle oudon lempinimen.
Eksegeetti.
EKSEGEESI: TEKSTIN MERKITYKSEN SELITTÄMINEN
Eksegeetti.
Kun pidimme seminaareja,
jaoimme sivut ja käänsimme ne.
Jos tuli virheitä, sinä löysit ne.
Selitin joka sanan merkityksen ja käännökset. Siitä sain lempinimen.
Teoreettiset seminaarit vaikuttavat hyvältä,
mutta niistä ei jää mitään mieleen.
Työskentelitkö sinä tuolloin ohjaaja Kim Sung-sulle?
KIM SEOK-WOO TULI MUKAAN ITÄMAISEN FILOSOFIAN OPISKELIJANA
Olin mukana monessa 16-millisessä lyhytfilmissä.
Dae-yup, tiedätkö Jung Woo-sungin elokuvan Beat?
Tiedän. -Samoin.
Seok-woo oli siinä apulaisohjaajana.
KIM DAE-YUP KELTAISEN OVEN TUOTANTO-OSASTO
Ohjaaja Kim Sung-su oli tunnettu. Hän vaati tiimiltään paljon.
Ne, jotka selvisivät siitä, olivat kovia.
Seok-woo oli siis ensimmäinen, joka työskenteli kuvauspaikoilla.
Sinusta oli varmaan mielenkiintoista…
Olisi ilkeää sanoa hassua.
Tulit oikealta kuvauspaikalta Keltaiseen oveen,
jossa luimme innoissamme kirjoja alkuperäiskielellä.
Nätisti sanottuna olimme teoreetikkoja. Eikö se ollut suoraan sanoen hassua?
Miltä tuntui, kun pidimme outoja seminaareja -
ja tutkimme englanninkielisiä kirjoja Se-bumin kanssa?
Niihin aikoihin se tuntui vähän amatöörimäiseltä.
Niin.
Olin liian tärkeilevä silloin.
Anteeksi, että olin sellainen. -En tarkoittanut niin.
Halusin palavasti tehdä lyhytfilmin,
mutten osannut enkä ollut luonut mitään.
Mietin, että jos tukeudun Seok-woohon,
voisin ehkä aloittaa jotain.
Yoon-a, suorititko jo jatkotutkintoa?
Toista lukukautta.
KIM YOON-A TULI MUKAAN ELOKUVAOPISKELIJANA
Olitko lähdössä opiskelemaan ulkomaille? -Olin jo naimisissa, hyvä herra.
Niinkö?
Itse asiassa olin vasta mennyt naimisiin enkä voinut juuri osallistua.
Olin ahkera jäsen, mutten voinut tehdä paljoa.
Elämäni oli liian kiireistä.
Sinä ja Dae-yup olitte siis aikuisten ryhmää.
Kerho koostui aikuisista ja nuorista.
Kun puhuimme, minun piti teititellä häntä,
vaikka olimmekin läheisiä.
Hän oli naimisissa, joten kohtelin häntä kuin aikuista.
Mikä siinä on?
KIM MIN-HYANG KELTAISEN OVEN OHJAUSOSASTO
Olenko ainoa, joka muistaa tämän? Tilasimme usein ruokamme.
Niin, käytimme nimeä Keltainen ovi, kun tilasimme kiinalaista ruokaa.
Tilasimme remontin aikana ruokaa -
"toisen kerroksen toimistoon, jolla on keltainen ovi."
Siitä saimme nimen. -Siitä siis.
Jos joku halusi tulla käymään, käskimme tulla keltaisesta ovesta.
Lopulta Jong-tae päätti ottaa nimeksi Keltainen ovi.
Annoimme sille merkityksen.
Ihmiset viittasivat elokuviin, joita emme olleet koskaan nähneet,
joten emme ymmärtäneet heitä.
Saksalaisesta, ekspressionistisesta Tri Caligarin kabinetista -
oli elokuvahistorian kirjassa kuva.
TRI CALIGARIN KABINETTI ROBERT WIENE 1920
Kuvittelimme elokuvan katsomalla kuvaa.
Näyttääksemme opiskelijoille filmin Juna saapuu asemalle -
se piti kopioida videonauhalle. YouTubea ei ollut kuten nykyään.
JUNA SAAPUU ASEMALLE LUMIÈREN VELJEKSET 1895
Mitä sitten? Meidän piti katsoa elokuvia.
Niiden hankkiminen oli elokuvainstituutin suurin tehtävä.
Kun jollakulla oli jokin elokuva,
lainasimme ja kopioimme sen.
Se oli pääasiallinen tehtävämme.
Ohjaaja Bong vastasi siitä.
Tuolloin ei ollut monta paikkaa, mistä lainata -
näitä niin sanottuja taide-elokuvia,
mutta ohjaaja Bongin onnistui löytää niitä.
Koska kopiointi ei ollut digitaalista, se kesti elokuvan keston verran.
Muuta vaihtoehtoa ei ollut. Kahteen kopioon meni tuplasti aikaa.
Kopioimme elokuvan jopa neljä kertaa.
Koska teimme useita kopioita alkuperäisestä videosta,
kaikissa oli häiriöitä.
Jos kopioimme yhdysvaltalaisen videon, alussa oli FBI:n varoitus.
TURMELTUMATON VIDEO
Korealaiset videot pelottelivat kopioijia tiikereillä ja isorokolla.
Yksi video voi muuttaa ihmisen tulevaisuuden.
Mutta laiton kopiointi oli ainoa keino katsella niitä.
TÄMÄ ELOKUVA ON OMISTETTU MONOGRAM PICTURESILLE
Kirjoitimme elokuvan nimen tarralle, jonka liimasimme kasettiin,
mutta käsin kirjoitettuna se ei näyttänyt hienolta.
VIIMEISEEN HENGENVETOON JEAN-LUC GODARD 1960
Siksi kirjoitin Godardin elokuvan nimen ranskaksi.
Koreankielinen nimi olisi kelvannut aivan hyvin,
mutta osasin kirjoittaa ranskankielisen nimen.
A, B-O-U-T, D-E, S-O-U-F-F-L-E.
À bout de souffle. En tiedä, äänsinkö oikein.
Ranskan puhujat tietävät.
Tulostin nimet A4-arkille.
Sitten nostin sen valoa vasten ja asetin tarrat päälle.
Kun tulostin nimet uudelleen, ne olivat oikeissa kohdissa.
Sitten liimasin ne. Käytin taitojani hyödyksi.
Joissakin videoissa on käsin kirjoitettu nimi,
mutta tietystä ajankohdasta eteenpäin ne on siististi tulostettu tarroille.
Kopioimme elokuvia ja lisäsimme resursseja nauha kerrallaan.
Keskityimme siihen myöhemmin.
Pakkomielle vie intoilijaa eteenpäin.
BONGIN VIDEOKOKOELMA VUODESTA 1992
Intoilijan teot tuntuvat muista oudolta mutta itsestä luonnolliselta.
Resurssiennälkämme taisi johtaa pakkomielteeseen.
Nykyään käytössä olisi taulukkotiedosto, mutta meidän piti tehdä kaikki käsin.
Muistaakseni Joon Ho opetti minua käyttämään hiirtä.
"Tämä on hiiri, koska se näyttää siltä." Niin hän opetti.
"Vuodesta 1992." -Niin.
"Bongin videokokoelma."
Hieno käsiala. -Olivatko tähdellä merkityt säilytettäviä?
Ehkäpä, tai sitten…
Panssarilaiva Potemkin. Bertoluccin Ennen vallankumousta.
Ehkä tähdellä merkityt ovat niitä…
…joita ei saanut lainata. -Jotain sellaista.
Katsoimme Coppolan Keskustelun yhdessä. -Niin.
Me myös ostimme videonauhoja. -Menimme Hwanghak-dongiin.
Siellä oli tukkukauppoja. -Niin.
Katukauppiaat myivät videoita halvalla. -2 500 wonin kappalehintaan.
Se oli kuin aarteenetsintää. Surkeiden elokuvien joukosta löytyi -
Kim Ki-youngin ja Dušan Makavejevin elokuvia.
Abel Ferraran New Yorkin kuningas. -Sekä Andrzej Wajdan elokuvia.
Niitä piileksi siellä täällä, mutta nimet oli käännetty oudosti.
Aivan. -Piti osata arvata.
Saimme uusien elokuvien listoja, tietoja -
ja vinkkejä ohjaaja Kim Hong-joonilta, joka oli alkuperäisiä elokuvahulluja.
Hän on nyt Korean elokuva-arkiston johtaja ja julkaisi myös kirjan.
Sillä oli pitkä nimi. -"Pari asiaa, jotka tiedän elokuvista."
Se myi hyvin 90-luvun alussa. -Niin.
Moni kaltaisemme osti sen.
60- ja 70-luvuilla oli mahdotonta katsoa kirjani mainitsemia elokuvia.
Silloin se olisi ollut hyödytön.
Nykyään on helppo katsoa elokuvia, eikä kirja olisi nyt yhtä hyödyllinen.
Teattereissa esitettiin vain pieni määrä elokuvia,
mutta videonauhojen avulla suuri määrä elokuvia tuli saatavillemme.
Sen takia oli mahdotonta erottaa hyvät huonoista.
KUIN RAIVO HÄRKÄ
"Kaikki eivät tiedä,
että tämän mestariohjaajan työ julkaistiin tällä absurdilla nimellä."
Esimerkiksi "Rakkauden halveksinta".
Kirjan avulla se saattoi löytyä Hwanghak-dongista.
ALKUPERÄINEN NIMI "HALVEKSINTA". SANA "RAKKAUS" LISÄTTIIN.
Ohjaaja Kim Hong-joon käytti salanimeä. -Aivan.
Se oli Gu… -Gu Hoe-yeong.
Se tarkoittaa 90-lukua muistelevaa elokuvahullua.
Kirjoitin elokuvista ensimmäistä artikkeliani valtamedialle.
Pelkäsin käyttää oikeaa nimeäni,
joten keksin salanimen Gu Hoe-yeong.
Sen sanottiin tarkoittavan 90-lukua muistelevaa elokuvahullua,
mikä kuulosti hienolta, muttei ole totta.
Mietin vain, mitä nimeä käyttäisin, kun silmiini osui sanomalehti.
Näin muistokirjoituksissa nimen Gu Yeong-hoe,
josta väänsin huvikseni nimen Gu Hoe-yeong.
Tuolloin elokuvien kulttuuriasema yhteiskunnassamme oli hyvin huono.
Elokuva-alalla työskentelyä -
pidettiin häpeänä perheelle.
Miten tämä on yhä tallessa?
Laske, montako elokuvaa meillä oli. -Selvä.
Olet hyvä laskemaan.
Silmämääräisesti…
300–400 elokuvaako?
Ehkä 427 elokuvaa. -Ei niin monta kuin luulin.
Montako riviä sivulla on? -Noin 30.
Aakkosissa on 26 kirjainta. -Minun pitää laskea ne.
Neljä, viisi. -Sanotaan 20.
Kahdeksan, yhdeksän, kymmenen.
Yksitoista ja puoli.
Noin 17 sivua. 17 kertaa 30.
Yhteensä 510.
Meillä oli noin 500 videonauhaa,
mutta lopetimme merkinnät jossain vaiheessa.
Kun kävin Keltaisessa ovessa ensi kertaa, piirsitte taulukkoa valtavalle paperille.
Niinkö?
Kirjoititte usein isoille arkeille. -Myöhästymismaksujako?
Minulla on taipumus olla pakkomielteinen, joten olin juuri sopiva siihen hommaan.
Sanotaan vaikka, että olin kuin luokan järjestäjä,
joka oli vuorossa koko kouluvuoden -
ja piti kirjaa niistä, jotka juttelivat tunnilla.
Kirjasin myöhästyneet lainat.
"Ellet hoida kokoelmaa hyvin,
saatat menettää kuukaudessa sen, minkä luomiseen meni vuosi."
Joku sanoi minulle noin, joten aloin jahdata lainaajia.
Kysyin tuimin ilmein: "Mikset palauta lainaamaasi Godard-elokuvaa?"
Niin minä tein.
"Palauta video. Otit sen kaksi viikkoa sitten."
Olette täysin halveksittava.
Suojelin kokoelmaa vakavissani.
Miten niin halveksittava?
Mikä se on?
OHJAUSOSASTO SHOCK 1. TEKSTIANALYYSISEMINAARI
Hyvänen aika.
VIERAAT OVAT AINA TERVETULLEITA!
Tämä oli silloin, kun katsoimme ja analysoimme elokuvia.
"Kohtausanalyysi eri tilanteissa.
Käytä analyysikehystä genren, käsikirjoittajan ja liikkeen mukaan."
Ihan kuin olisimme osanneet sellaista.
Emme tienneet paljoa, mutta kirjoitimme sen silti.
"Analysoi elokuva kohtauksen mukaan."
Jog Shuttle -videonauhuri.
Ehti. -Paloi.
Tarkistetaan kelauskiekolla. -Jog Shuttle tallentaa kaikki tilanteet.
Kelauskiekko julkaistiin. -Niin.
Nykyään on iPhone ja sovelluksia,
joilla voi jopa lisätä tehosteita, joten tämä voi kuulostaa alkeelliselta,
mutta me innostuimme kelauskiekosta.
Saimme kelata elokuvia edestakaisin ja analysoida kohtauksia ruutu kerrallaan.
Saimme nähdä, miten se oli kuvattu ja leikattu.
Meitä edelliset elokuvahullut,
kuten herra Jung Sung-il ja ohjaaja Kim Hong-joon,
menivät kulttuuri-instituutteihin katsomaan elokuvia.
Eikä niitä voinut kelata. -Aivan.
Me saimme analysoida elokuvia kelauskiekon avulla ensimmäisinä.
Muistan, kun pidimme ensimmäisen tekstianalyysiseminaarimme.
Oliko minulla Kuin raivo härkä ja Citizen Kane?
Katsoin kyllä nämä kaikki. Kaupungin valot, Uhri.
Taisin analysoida ne. Onko teillä materiaalit?
CHANG EUN-SIM KELTAISEN OVEN OHJAUSOSASTO
Siten päädyimme julkaisemaan tämän.
KELTAINEN OVI 1. NUMERO - KEVÄT 1993
En tehnyt sitä yksin.
Kaikki osastot kirjoittivat analyysit ja kokosivat ne. Ei mikään iso juttu.
Ensimmäinen numero oli tärkein, muttemme voineet jatkaa tätä.
BONG JOON HO KELTAISEN OVEN OHJAUSOSASTO
Yritin löytää tämän tavaroistani.
Mistä saitte tämän? -Yoon-alta.
Se oli siis Yoon-alla.
Tässä on analyysi Coppolan Kummisedästä. Minä piirsin nämä.
"Kummisetä on muotoilultaan jäykkä, malliesimerkillinen elokuva."
Kirjoitin kaikenlaista hölynpölyä ihan kuin tietäisin.
Oliko tämä seminaaristamme? -Oli.
Tein näköjään kovasti töitä tämän eteen.
KUMMISETÄ FRANCIS FORD COPPOLA 1972
Kiitos.
Jännitys tiivistyy.
Mainitsitte tämän, ohjaaja Lee.
Tietojen hallinta.
Tämän näkymän tiedot ovat vain yleisön saatavilla.
Näin luodaan jännitystä. -Niin.
NÄKYMÄ, JÄNNITYS, TIETOJEN HALLINTA
Olisinpa näyttänyt tämän Coppolalle, mutta kerroin vain siitä.
Lyonissa järjestetään elokuvajuhlat,
joiden päätapahtumaan kutsutaan joka vuosi alan suuria nimiä -
kunnianosoitusta varten, ja Coppola oli sinä vuonna päävieras.
Hänelle annettiin kunniapalkinto, jonka minä sain ojentaa.
Menin lavalle ja sanoin:
"Tutkin elokuvianne yliopisto-opiskelijana.
Analysoin Kummisedän kohtauksen." Sanoin jotain tuollaista.
"Miksi tuo kuvakulma? Miksi kuvaleikkaus tuossa?"
Miksi tämä kohtaus seurasi tätä toista?
Miksi näyttelijä katsoo tuonne tässä?
Esitin näitä kysymyksiä itselleni -
ja piirsin Kummisedän kohtaukset yksi kerrallaan.
Sydämeni hakkaa tällä hetkellä.
Kun sain tavata hänet samalla lavalla ja kertoa hänelle tuollaisia tarinoita,
se tuntui upealta ja epätodelliselta.
Siitä lähtien tänäkin päivänä katson yhä elokuvia otoittain.
Tutkin ottojen valaistusta,
näyttämöllepanoa ja kaikkia yksityiskohtia samalla kun katson.
Aluksi pidin siitä, mitä teimme, mutten enää myöhemmin.
Aloin miettiä, onko pakko opiskella kieliä ja analysoida jokainen kohtaus.
"Eikä. Tämä on tosi tylsää." Niin minulle kävi.
Tajusin, ettei minulle ollut mielekästä analysoida elokuvan jokaista osaa.
Se on elokuvan voima. Se vangitsee katsojan tämän tietämättä.
Nautin elokuvien katsomisesta yhdessä.
Oli mukavaa, että ystävänikin halusivat katsoa näitä elokuvia.
Keltainen ovi oli paikka, jossa juttelimme ja opimme uusia asioita.
Muistin juuri yhden jutun.
Eräässä elokuvassa näyttelijä sytyttää kynttilän -
ja suojaa liekkiä kävellessään, jottei se sammu.
NOSTALGIA ANDREI TARKOVSKI 1983
Se oli Tarkovskin elokuva, jota nykyään pitäisin tylsänä.
En tiedä, miksi olin niin koukussa siihen.
Siitä tajusin, että elokuva on taidetta, jolle voisin omistaa elämäni.
Kohtaus taisi kestää yli viisi minuuttia.
"Mitä hittoa? Tätäkö elokuva on?"
Niin ajattelin silloin.
KUIN RAIVO HÄRKÄ MARTIN SCORSESE 1980
Joon Ho ihaili Martin Scorsesea.
Alkuperäinen nimi oli Raging Bull,
mutta videoyhtiö julkaisi sen nimellä "Raivon nyrkki".
RAIVON NYRKKI
Koreankielisessä tekstityksessä oli ongelmia.
Siitä huolimatta nyrkkeilykohtaus ja kaikki oli mieletöntä.
Muistan, kun katsoimme sitä innoissamme.
Ohjaaja Lee, puhuitte myös paljon sen leikkauksesta ja kuvauksesta.
Olin elokuvaopintojeni alussa.
Luulin, että monimutkainen leikkaus ja kuvaus loivat hyviä kohtauksia.
Mutta kuten tiedätte, siinä on yksinkertainen kohtaus.
Panitko vaimoani? -"You 'beep' my wife?"
Panitko vaimoani? -Mitä?
Panitko vaimoani?
Se on yksinkertainen, hyytävä ja hauska, ja lopussa surettaa.
Miten voit kysyä tuota veljeltäsi?
Joe Pescin ilmeen jälkeen on pari kuvaa. Sitten kamera panoroi kertaalleen.
Kun De Niro kävelee portaita ylös, se on hyvin pelottavaa.
Sen jälkeen nähdään hullua, raakaa väkivaltaa.
Kauhistuttavaa. -Muistan muutakin, mitä sanoitte.
Kohtaus alkaa rikkinäisestä televisiosta. -De Niro korjaa sitä.
Sanoitte, että rikkinäinen televisio määrittää kohtauksen yleissävyn,
ja muistan tajunneeni sen.
Sanoimmeko sellaista? -Te sanoitte.
En muista mitään. Muistan tuskin eilistäkään.
MIES JOKA ISTUTTI PUITA FRÉDÉRIC BACK 1987
Eräs animaatioelokuva oli Mies joka istutti puita.
Taisin vaikuttaa onnettomalta, koska Hoon-a sanoi minulle:
"Jong-tae, kun elämä tuntuu rankalta ja ylivoimaiselta,
katso tällaisia elokuvia. Se auttaa."
Se oli kilttiä.
LIM HOON-A KELTAISEN OVEN OHJAUSOSASTO
Taisin puhua röyhkeästi. Luulin, että Jong-tae käski minun katsoa sen.
Mietin: "Hän esitteli minulle mahtavan elokuvan."
Se on todella upea elokuva. Katsoin sen vielä monta kertaa.
Se on paras elokuva minulle. En minä itke. Silmäni vuotavat vanhuuttaan.
Muistatte tuon eri tavalla. -Tämä on ihan kuin Rashomon.
Näen keltaisen oven. -Tuo se on.
Totta.
Joku ohjaa. -Teemme jotain.
Hän toistaa jäykkää suoritustaan.
Nämä ovat 8-milliset filmit.
Nämä olivat 30 vuotta puulaatikossa.
Tästä näkee kaiken.
Videokameroita ei ollut helppo löytää. Filmi oli liian kallista.
Niin. -Kädet tärisivät kuvatessa.
Oli hurjaa kuluttaa 24 ruutua yhdessä sekunnissa.
Se taisi olla vuosi 1992.
Minun piti säästää rahat.
Hän taisi säästää 300 000 wonia…
LEE DONG-HOON KELTAISEN OVEN OHJAUSOSASTO
…työskenneltyään lukusalissa kuukauden.
Hän kysyi, saisiko sillä rahalla kunnon kameran.
BAN SE-BUM KELTAISEN OVEN KRITIIKKIOSASTO
Markkinoilla oli paljon elektroniikkaa.
Se oli kallis kamera siihen aikaan. Hitachi 8200 Super VHS.
Ostin sen ja vein seuraavana päivänä Keltaiseen oveen.
Seminaarin aikana pidin sitä sylissä näin. Se oli valtava.
Käänsin sivuja samalla, kun silitin kameraa sylissäni.
Sanoisin, että hermoilimme.
Se oli ensimmäinen välineemme, joten se jännitti.
Tein Hitachi 8200:lla kaikki kuvauskeikkani, kuten häävideot.
Sain kaikenlaisia kuvauskeikkoja, kuten merkkipaalusyntymäpäiväjuhlia.
Kaikki ovat tässä. -Näytämme hyvältä tässä kuvassa.
Byung-hoon ja Seok-woo vierekkäin. -Hän lähti alalta kuulemma takiani.
KIM SEOK-WOO KELTAISEN OVEN OHJAUSOSASTO
LEE BYUNG-HOON TULI MUKAAN SOSIOLOGIAN OPISKELIJANA
Miten niin?
Koska hän huusi sinulle lyhytfilmien kuvauksissa.
Joon Ho piileskelee takana. -Mitä hän aikoo?
Milloin tämä otettiin?
En tiedä. Miten päädyimme ottamaan tämän kuvan?
Ehkä hetken mielijohteesta.
Mutta olemme pukeutuneet hienosti.
Hei, Hoon-a.
Tämä on samana päivänä.
Kumarranko jollekulle tässä? -Se taitaa olla riitti.
Hitachi 8200 pääsi kuvaan.
Nämä olivat avajaisemme. -Niin tuossa lukee.
Muistan tuon sianpään.
Aitoon ei ollut varaa, joten piirsin sen paperille.
Niin, Joon Ho piirsi sen.
Kirjoitin ohjelman tuolle valtavalle paperille.
Se on siis sinun käsialaasi. -Niin.
Minun se ei ole.
Siinä lukee "gorilla".
Niin, "Gorilla 2". -Oliko se kakkonen?
Oliko se Looking for paradise? -Oli.
Gorilla 2, ihan kuin se olisi oikea sarja. Miten noloa.
Ohjaaja Choi Jong-tae muodosti kerhon muiden nuorten elokuvafanien kanssa.
He pitivät näytöksen vuoden lopuksi.
Choi Jong-tae ja nykyään kiireiset näyttelijät Woo Hyun ja Ahn Nae-sang.
He olivat ystävykset,
joten Hyun ja Nae-sang kävivät usein Keltaisessa ovessa.
Nautimme yhdessä juomia.
Siis näytös. Odotin jotain mahtavaa ja hienoa.
NÄYTTELIJÄT AHN NAE-SANG & WOO HYUN
Mutta se pidettiin pienessä toimistossa. Muistan, kun menin katsomaan sitä.
Se oli vähän tylsää. Mietin, etten odottanutkaan paljoa.
En ollut kovin kiinnostunut, mutta sitten…
KÄSIKIRJOITUS JOON HO
Heti kun Joon Hon elokuva alkoi, se veti minut mukaansa.
OHJAUS BONG
Haluan nähdä sen uudestaan.
ERITYISKIITOS DONG-HOONILLE
Miten autoit animaatioelokuvassa? -Gorillassako?
Liikutitko pehmoleluja? -Me vuorottelimme.
Hoiditko kuvaamisen?
Se, joka väsyi, vastasi kuvaamisesta.
Se, jolla oli energiaa, siirsi leluja. -Eli sinä.
Sitten piti kiivetä tikkaita.
Teit vaaralliset jutut. -Niin.
Ripustit sen putkista.
Uskoin, että se olisi hauskaa.
Aluksi. -Niin.
Noin kahden päivän ajan kuvasimme Daerim-asuntojen kellarissa,
jonka putket nähdään myös elokuvassa Haukkuvat koirat eivät pure.
Siirsimme gorillaa vähän kerrallaan. Se oli todella rankkaa.
Näen sinisen taivaan -
ja vihreän metsän sekä hengitän raikasta ilmaa…
Hitachi 8200:ssa oli paljon monimutkaisia toimintoja.
Kuvasin ja leikkasin elokuvan sillä.
Pystyin myös lisäämään tekstityksen,
mutten koreaksi vaan englanniksi.
Oli pakko tehdä mykkäelokuva, jossa oli englanninkielinen tekstitys.
Ja syön banaania joka päivä.
Päähahmo eli gorilla menee kivelle kakkaamaan.
Niin, meillä oli kivi. -Se kakkaa kivelle.
Ööh… Voi paska.
Ohjaaja Bong teki ponnisteluäänet.
Kakka muuttuu kakkamadoksi ja hyökkää gorillan kimppuun.
Ja sitten… -Nolottaa pelkästään kuulla tästä.
Se oli tavallaan myös hirviöleffa. Salaperäinen olento ilmestyy.
Teimme hirviömadot valkoisesta muovailuvahasta.
Ruskea muovailuvaha olisi ällöttänyt liikaa.
Ei! Äiti-paskatoukka.
Hirviöt iskevät gorillan kimppuun.
Tarina kertoo hirviöitä pakenevasta gorillasta.
Älä koske kalaani!
Pimeässä, likaisessa kellarissa asuva gorilla pakenee -
etsiäkseen paratiisin.
Siitä tuli lapsellinen nimi Looking for paradise.
Keskellä peltoa näkyy rehevä puu.
Gorilla haaveilee syövänsä puusta tuoreita banaaneja.
Gorillan pitäisi kiipeillä puissa,
mutta tämä kiipeilee harmaita putkia pitkin kellarin katossa -
ja haaveilee paosta.
Kun gorilla alkoi liikkua ja pyrkiä saavuttamaan tavoitteensa…
Siinä. Musta laatikko!
…mietin, miten oudon yksinkertainen juoni ja tarina se oli.
Mutta kun sen yhdistää elokuvalliseen mielikuvitukseen,
voi luoda jotain hämmästyttävää.
Ehkä siksi, etten ollut mukana tuotannossa,
en ymmärtänyt, miten vaikeaa sellaisen elokuvan tekeminen oli.
En voinut vain sanoa, ettei se ollut kovin hyvä.
Elokuvia tutkivat jäsenet antoivat hänelle hyviä arvosteluja,
joten en voinut sanoa muuta kuin: "Hienosti tehty."
En voinut antaa muunlaista kritiikkiä siitä elokuvasta.
Olin tuolloin tärkeilevä -
enkä juuri pitänyt siitä elokuvasta.
Tekniikan nimi on stop motion tai release shooting.
SUURENMOINEN HUVIRETKI NICK PARK 1989
Mietin vain, että jos kamerassa on sellainen toiminto,
kuka tahansa voi kuvata sen.
Minua nolotti, kun esitin sen vuoden lopun juhlissa.
Muistan punastuneeni.
Se taisi olla ensimmäinen kerta, kun loin jotain kerronnallista.
Paikalla oli noin 15–20 ihmistä, jotka toimivat yleisönä.
Se oli pelkkä vuoden lopun juhla,
joten kaikilla oli kiire katsoa se ja päästä juomaan,
mutta minua jännitti.
Muistan punastuneeni korviini asti.
Silloin päätin luopua animaatiosta ja siirtyä kuvaamaan eläviä kohteita.
Leluja piti siirtää vähän kerrallaan,
joten lopulta aloin inhota päähahmoa.
LOPPU
Mietin: "Liikkuisit edes sentin itse." Siksi siirryin näyttelijöihin.
Nyt kun muistelet sitä, emmekö olleetkin vähän sekaisin?
Valvoimme koko yön, kun kuvasimme sitä. -Aloitimme noin kahdeksalta.
Oliko silloin kylmä vai lämmin? -Olin niin keskittynyt, etten muista.
Taisi olla kylmä. -Niin oli.
Meillä oli takit päällä.
Sitten äitisi… -Äiti tuli alakertaan.
Hän tuli alakertaan myöhällä ja katsoi meitä säälivästi.
Hän kysyi, eikö ole vielä valmista.
Olin jo käynyt armeijankin. -Aivan.
Hänen aikuinen poikansa leikki pehmolelulla kellarissa keskellä yötä.
Niin. -Se varmaan järkytti häntä.
Hän oli varmasti turhautunut.
Uskoakseni ohjaaja Bongin nykyisten elokuvien olennaiset osat -
vakiintuivat jo gorillaelokuvassa.
INCOHERENCE BONG JOON HO 1994
Useimmissa on kohtauksia kellarissa.
Voitte helpottaa oloanne kellarissa.
Toimiston vessa on liian kaukana.
HAUKKUVAT KOIRAT EIVÄT PURE BONG JOON HO 2000
Vuonna 1988, kun asuntorakentaminen vilkastui…
MEMORIES OF MURDER BONG JOON HO 2003
Kun saavuitte tämän kaupungin tehtaalle, on sattunut liuta tapahtumia.
PARASITE BONG JOON HO 2019
Ei tämä ole rikos. Menen pian yliopistoon. -Olit suunnitellut kaiken.
Hän menestyisi vielä. Tiesin sen, mutten arvannut näin suurta menestystä.
Niinkö Hyun sanoi?
Hän hallitsee luvut eikä tuhlaa rahaa mihinkään.
Tämä kaveri rahoitti ohjaaja Bongin -
ensimmäisen lyhytelokuvan White Man. Taisit antaa kolme miljoonaa wonia.
En sentään. -Paljonko?
Hädin tuskin muistan.
Yhden osan. En muista tarkemmin, mutta hän kirjoitti sen ylös.
500 000. -Varmastiko?
Valehtelit, että kolme miljoonaa. -Niinkö sanoin?
Hyun oli vuoden lopun juhlissa ja katsoi animaatioelokuvani.
Sen ansiosta hän sijoitti osuuden White Maniin.
WHITE MAN BONG JOON HO 1994
Hän antoi rahaa, kun kuvasin lyhytelokuvaa.
RAHOITUS: WOO HYUN-HUI
Woo Hyun-hui? Joon Ho ei näköjään tiennyt nimeäni.
Entä nyt? Kyllä hän nyt sen tietää.
Tämä saattaa kuulostaa oudolta,
mutta se oli ensimmäinen kerta, kun autoin jotakuta ja kaduin sitä.
En katunut heti -
vaan muutaman vuoden jälkeen -
Memories of murderin takia.
Elokuvan katsottuani oloni oli raskas ja tyrmistynyt.
Olin syvien tunteiden vallassa.
Olisi pitänyt -
maksaa se kokonaan.
Koko tuotanto.
"Miksi olin niin kitsas, että maksoin vain osan?"
Niin minä ajattelin.
Aivan lopussa näkyi yksittäinen puu.
Elokuvan nimi oli Looking for paradise.
Nyt kun mietin asiaa,
kaikki kai halusivat löytää jotain.
Niin minä uskon.
Lopussa gorilla saavuttaa puun. Se seisoo puun juurella.
Näemme gorillan, mutta kun kamera hitaasti loitontaa,
käy ilmi, että banaanipuu onkin television sisällä.
Taisin herkistyä kyyneliin lopussa.
Se oli niin hyvin tehty, että katsoja samastui gorillaan.
Tuolloin hengailin yhä yliopistolla.
Olin työtön enkä ansainnut rahaa.
En tiennyt tarkalleen, mitä halusin tehdä tai mitä minun oli tarkoitus tehdä,
mutta sen tiesin, minne en halunnut mennä.
Tavallaan olin siis -
samanlainen kuin gorilla.
Aivan niin.
Videokulttuuria ajatellen -
huomenna avattavasta uudesta teatterista tulee mahtava vallankumous.
Kävin siellä ensin.
Kaikki räjähti noin vuonna 1995, kun elokuva täytti sata vuotta.
Korean ensimmäinen taide-elokuvateatteri avataan huomenna.
Tarkovskin Nostalgia menestyi Koreassa, ja noin 60 000 katsoi Uhrin.
TAIDE-ELOKUVIEN VYÖRY
TAIDE-ELOKUVIEN KEVÄT MUKANA TARKOVSKIN POSTUUMIT TYÖT
Kaikki menivät katsomaan sellaisia elokuvia -
ja saivat päänsäryn.
Moni lehti, kuten Cine 21 ja Kino, julkaisi ensimmäisen numeronsa.
Kaikki lukivat herra Jung Sung-ilin artikkeleja lehdistä. Se oli muotia.
TEKISITKÖ AUTOJA VAI ELOKUVIA?
Amerikkalainen elokuva Jurassic Park -
tuotti vuodessa enemmän kuin Korean autovienti.
90-luvun loppupuolella…
KIM HYUNG-OAK KELTAISEN OVEN KRITIIKKIOSASTO
…elokuvateollisuus alkoi muodostua.
Toisista tuli yhtäkkiä kuuluisia ja toisista lehden päätoimittajia.
Konglomeraatit astuvat elokuva-alalle.
Mekin motivoiduimme alan kehityksestä.
70- ja 80-luvuilla me nuoret…
OHJAAJA KIM HONG-JOON KOREAN ALKUPERÄISIÄ ELOKUVAHULLUJA
…valitimme elokuva-alasta.
"Miksei Koreassa ole elokuvajuhlia eikä -koulua?"
KOREAN TAIDEYLIOPISTON ELOKUVAKOULU TOUKOKUU 1995
"Miksei Korea tue lyhytfilmituotantoa?"
SOULIN LYHYTFILMIJUHLAT MARRASKUU 1994
"Jossain tämän maan ulkopuolella on varmasti elokuvien paratiisi.
Pääsisinpä sinne joskus."
SYYSKUU 1996
Korean ensimmäinen kansainvälinen filmijuhla Busanissa -
aloitti tänään yhdeksänpäiväisen ohjelmansa.
Muistan, kun kirjoitin opinnäytetyötäni.
Se käsitteli elokuvia.
Näin Joon Hon Gangnamin asemalla.
Tuntui todella oudolta nähdä hänet siellä, koska tapasimme aina Hongdaessa.
Hän kertoi pyrkivänsä elokuva-akatemiaan.
Sitä varten piti suorittaa englannin koe, joten hän oli matkalla kielikouluun.
Hän opiskeli silloin englantia.
Yllätyin siitä,
että Joon Ho piti elokuvia aitona mahdollisuutena.
Minulle elokuvat symboloivat romantiikkaa,
mutta hänelle se oli urapolku.
Tajusin tämän vasta muisteltuani niitä aikoja.
Kun katsoimme elokuvia ja puhuimme niistä Keltainen ovi -elokuvainstituutissa,
oletin, että se riitti.
En tiennyt, mitä jäsenet halusivat.
En tajunnut, että he halusivat tehdä elokuvia.
He halusivat kuvata niitä.
Jäsenten välillä oli erimielisyyksiä.
Ohjelman ja jäsenten toiveiden välillä oli ristiriitoja.
Näiden ristiriitojen takia koitti hetki, kun emme viihtyneet toistemme seurassa.
Olipa se mikä hyvänsä,
on surullista nähdä, kun jokin on ohittanut parhaat päivänsä.
Vaikka Keltainen ovi ei ollut elävä,
se rappeutui kuten kaikki elävät olennot.
Näin sen prosessin.
Kaikilla oli erilaiset mieltymykset.
Vaikka olimme yksi ryhmä, uskon, että jokaisella oli eri unelmat.
Jokin erotti meidät toisistamme.
Lopulta päätimme sulkea instituutin.
Sen jälkeen -
olin yksinäinen.
Unelmoimme yhdessä palavasti ja saavutimme monia muitakin asioita.
Sellaisia me olimme, mutta ryhmän hajoamiseen meni vain hetki,
ja kun se hajosi,
se katosi heti kuin laskuvesi.
Sitten oli se matka.
Päätimme tehdä matkan Gangwon-doon Japaninmeren rannalle.
Ne, jotka halusivat mukaan, kokoontuivat Cheongnyangnin asemalle.
Se oli upea matka.
Muistan sen yhä kuin eilisen.
Juuri kun ohitimme Jeongdongjinia ja aurinko oli nousemassa,
junassa alkoi soida "Kuutamosonaatti".
Se oli ihmeellistä.
Viimeinen pysäkki kuulutettiin.
"Kuutamosonaatin" soidessa juna kulki rannan viertä.
Mielestäni Keltainen ovi oli kuin näytelmän ensimmäinen näytös.
Sen piti jollakin tavalla päättyä,
jotta näytelmä voisi jatkua toiseen, kolmanteen ja neljänteen näytökseen.
Kun jatkoimme elämäämme seuraavat 30 vuotta,
siirryimme seuraaviin näytöksiin oppien,
mitä ensimmäisestä näytöksestä puuttui, ja hyödyntäen oppimaamme uusin tavoin.
Siten pystyimme jatkamaan eteenpäin.
Sama koski minunkin elämääni.
Ihan kuin se tunne, kun tapaa ihmisen, joka saa onnelliseksi,
ja kaikki on hienoa.
Kävellään käsi kädessä, mutta se ei voi kestää ikuisesti.
Jossain vaiheessa pitää päästää irti, mutta se on kömpelöä.
Siltä minusta tuntui.
Minusta oli jopa parempi,
että niin viattomat ihmiset kokoontuivat ja sitten erosivat.
Jos meillä olisi ollut taloudellinen tai muu selkeä tavoite,
olisimme järjestäytyneet uudelleen jotain uutta varten.
Lopetin elokuvien katselun pian sen jälkeen.
Keltaisessa ovessa katsomani elokuvat tuntuivat täysin erilaisilta kuin muut.
Kysyin itseltäni, pidinkö edes muista elokuvista.
Keltaisessa ovessa katsomani elokuvat -
tuntuivat merkittävämmiltä kuin päällepäin näytti.
Kun palasin todellisuuteen ja ostin liput elokuvateatteriin,
elokuvat eivät enää tuntuneet samalta.
Olin silloin todella surullinen ryhmän hajoamisesta.
Pitkään sen jälkeen en voinut olla kaipaamatta vanhoja aikoja,
mutta nyt siitä on tullut vanha mutta hyvä muisto.
Kun täytin 40 ja 50 vuotta, olin hyvin lannistunut,
koska ne ajat olivat kadonneet noin vain.
Elokuvien polku on ollut sydämessäni pitkään siitä lähtien, jopa tähän asti.
Minusta polun etsiminen on merkityksellistä,
vaikka se johtaisikin banaaniin television sisällä.
Sisälle katsominen voi olla oivallusprosessi.
Se, joka ei aloita matkaansa, pysyy kellarissa uskoen,
että ylhäällä on banaaneja.
Tavallaan on hetkiä,
kun voin nähdä puun, joka oli ruudulla.
ROAD FEVER KIM MIN-HYANG 2014
En tiedä, paljonko aikaa minulla on jäljellä,
mutta minusta tuntuu, että voin mennä sen puun luo ja koskettaa sitä.
Uskon pystyväni siihen nyt.
Tämä on noloa, mutta kun aloin maalata,
huomasin maalaavani jotain samanlaista -
kuin Looking for paradisen viimeinen kohtaus edes tajuamatta sitä.
Se oli kuva nuoresta tytöstä, joka etsi jotain.
En ajatellut Keltaista ovea, kun maalasin sen.
Kun mietin sitä nyt,
taisin maalata haluni etsiä jotain uutta.
30 vuotta sitten saimme elää tarunomaisen kokemuksen,
ja hetken ajan -
meillä oli hauskaa vailla huolta huomisesta.
Se tuntuu palapelin palaselta.
Kaikki tähän asti kertomani -
on tarinoita noin 30 vuoden takaa.
Kun miettii, että 30 vuotta on kulunut,
se on uskomatonta.
Sytyimme kuin liekki vuosina 1992 ja 1993.
Meillä kaikilla on varmasti eri muistoja siitä ajasta.
Jotkut olivat mukana vain hetken. Jotkut jäivät pitkäksi aikaa.
Ja Jong-tae oli myrskyn silmässä.
Muistomme ovat varmasti erilaiset.
Kun muistelen sitä,
en usko,
että olen koskaan ollut yhtä intohimoinen elokuvahullu kuin silloin.
Ne ovat aikoja, jotka muokkasivat lähtökohtani -
ja jotka haluan muistaa.
Vaikka lähdin jo,
se paikka osoitti minulle polun, jota seurata.
Se oli oma alkuni.
Keltainen ovi.
Onnistuisimmekohan siinä uudestaan nyt?
"Keltainen ovi -elokuvainstituutti on ryhmä ihmisiä,
jotka kokoontuivat tutkimaan elokuvia.
Mielestämme sitä ei voi tehdä yksin."
"Kun jaoimme tietoa ja materiaaleja, aloimme hiljalleen kasvaa.
Nyt meitä on yli 30."
"Vaikka meillä on vielä matkaa, olemme nimenneet itsemme elokuvainstituutiksi.
Olemme jakautuneet oman valintamme mukaan -
kritiikki-, ohjaus- ja käsikirjoitusosastoihin."
"Jokaisella osastolla on oma erilainen toimintansa.
Elokuvainstituutin jäseniin kuuluu monenlaisia ihmisiä.
Osalle elokuvat ovat uutta, osa on pitkällä opinnoissaan,
osa opiskelee muita humanistisia tieteitä."
"Meitä kaikkia yhdistää yksi asia.
Haluamme jakaa elämänkokemuksemme elokuvan kautta."
"Instituutti tarjoaa sopivia ohjelmia -
eri tasoisten jäsenten tarpeisiin.
Uskomme, että tämä on hyvä paikka niille, jotka toivovat teoreettisia opintoja."
"Jokainen osasto tarjoaa tietysti myös -
luovien projektien valmennusohjelman."
"Keltainen ovi -elokuvainstituutti odottaa nuoria,
innokkaita ja lahjakkaita elokuvaopiskelijoita.
Koputa instituutin keltaista ovea ja työnnä tuo raskas ovi auki.
Se johtaa elokuvien ja Korean elokuvateollisuuden pariin."
Olipa mahtipontista.
Tosi mahtipontista.
Hyvin kirjoitettu.
Hienoa.
KIM DAE-YUP ON SISUSTUSARKKITEHTI.
KIM MIN-HYANG KIRJOITTAA, PIIRTÄÄ JA OTTAA VALOKUVIA.
KIM SEOK-WOO PITÄÄ VUORISTA JA MELONNASTA SEKÄ JOHTAA YMPÄRISTÖYRITYSTÄ.
KIM YOON-A OPETTAA ELOKUVAUSTA JA TARINANKERRONTAA YLIOPISTOSSA.
KIM HYUNG-OAK TEKEE ELOKUVIA.
BAN SE-BUM OPETTAA PSYKOLOGIAA YLIOPISTOSSA JA HARRASTAA VALOKUVAUSTA.
BONG JOON HO KUVASI JUURI KAHDEKSANNEN KOKOILLAN ELOKUVANSA.
LEE DONG-HOON PYÖRITTÄÄ ŠAKINOPETUSYRITYSTÄ.
LEE BYUNG-HOON MYY LÄÄKINNÄLLISIÄ LAITTEITA YHDYSVALLOISSA.
LIM HOON-A ON LASTEN JA NUORTEN PUHETERAPEUTTI.
CHANG EUN-SIM OPETTAA MATEMATIIKKAA.
CHOI JONG-TAE JULKAISI VIISI ELOKUVAA JA TYÖSTÄÄ NELJÄTTÄ ROMAANIAAN.
KIM HYE-JA, KIM HONG-JOON, AHN NAE-SANG, WOO HYUN, JU SUNG-CHUL
Tekstitys: Kaisa Innes