© anoXmous @ https://thepiratebay.se/user/Zen_Bud
-När kommer du tillbaka, Roy? -Om ett par veckor.
Gör inget som du inte vill att jag får reda på.
-Vi ses. -Vi ses.
Kan man få skjuts?
-Ser du inte dekalen? -Visst.
INGA PASSAGERARE TILLÅTS
Men en hyvens karl struntar i vad nåt kräk tvingat honom att klistra på rutan.
Huka dig på fotbrädet tills vi kört runt kröken.
-Ska du långt? -Bara några kilometer.
Jag hade promenerat om inte påkarna var trötta.
-Söker du jobb? -Nej. Farsan har en gård.
40 tunnland. Han är arrendator, men vi har varit där länge.
-Har du varit och jobbat? -Ja.
Jag såg dina händer. Du har svingat en slägga.
Därför är de blanka. Jag lägger märke till sånt.
Har du ett yrke?
-Kläm fram det bara. -Vad då?
Du har synat mig sen jag hoppade in. Fråga var jag har varit.
Jag lägger aldrig näsan i blöt.
Du har synat mig likt ett får i ett trädgårdsland.
Det är ingen hemlighet. Jag har suttit i fängelse i fyra år.
-Nåt mer? -Bli inte arg.
-Fråga på. -Jag menade inget illa.
Inte jag heller. Jag vill bara sköta mitt utan att förarga nån.
Ser du vägen där framme? Där hoppar jag av.
Du vill allt veta vad jag har gjort. Jag ska inte göra dig besviken.
Mord.
Han är min frälsare
Min frälsare
Min frälsare nu
-Hejsan, broder. -Hejsan.
Är inte du unge Tom Joad, gamle Toms grabb?
Jo. Jag är på väg hemåt.
Det må jag då säga. Jag döpte dig.
Är inte du prästen?
Jag brukade vara det.
Men inte längre.
Jag förlorade mitt kall.
Men annat var det förr.
Jag fyllde vattendikena med så många syndare-
-att jag närapå dränkte dem.
Men inte nu längre.
Jag tappade tron.
Jag har inget att predika om längre.
Jag är inte säker i min tro.
Jag minns att du höll en hel predikan gående på händerna.
Det minns jag med.
Det gick ganska bra.
Men det var inget.
En gång predikade jag hukande på ett lagårdstak. Så här.
-Såg du den? -Nej.
Gjorde du inte?
Den tiden är över nu.
Du borde ha skaffat dig en hustru.
På mina bönemöten ropade flickorna halleluja tills de tuppade av.
Då tröstade jag dem. Och sen låg jag med dem.
Jag skämdes och bad till Gud, men det hjälpte inte.
Jag gjorde om det.
Jag var väl inte värd att frälsas.
Pappa sa alltid att du inte passade som präst.
Jag låter inga flickor komma undan. Vill du ha en sup?
Men du är inte präst. En flicka var bara en flicka för dig.
För mig är de heliga redskap.
Jag räddade deras själar.
Jag frågade mig själv vad den helige anden var.
Det kanske är kärlek.
Jag älskar alla så mycket att jag kan spricka ibland.
Det kanske varken finns nån synd eller dygd.
Folk gör som de gör.
Ibland är de snälla och ibland inte.
Och mer kan man inte säga om saken.
Visst ber jag bordsbön om nån ställer fram maten.
Men det kommer inte från hjärtat.
-Gott brännvin. -Det är fabrikssprit. Det kostade en dollar.
-Har du varit ute och rest? -Har du inte hört? Det stod i tidningen.
-Nej. Vad då? -Jag har suttit inne i fyra år.
Förlåt att jag frågade.
Det stör mig inte längre. Jag skulle göra om det.
Dödade en kille på en dansbana.
Vi var fulla. Han knivhögg mig och jag slog honom med en spade.
-Gjorde mos av hans huvud. -Skäms du inte?
Nej. Han knivhögg mig. Därför fick jag bara sju år.
Jag släpptes efter fyra. Villkorligt.
-Har du inte sett föräldrarna sen dess? -Nej, men jag är på väg dit.
Jag är lite nervös.
-Vilket håll ska du åt? -Det kvittar.
Ända sen jag tappade tron går jag åt vilket håll som helst.
Jag går åt ditt håll.
Mamma kanske har fläsk till middag.
Jag har bara ätit fläsk fyra gånger på fyra år. Varje jul.
Det blir roligt att träffa din pappa. Sist jag såg honom var på ett dop.
Han fick en rejäl dos av den helige anden i sig.
Han hoppade över buskar. Ylade som en varg i månskenet.
Sen valde han ut en buske som var stor som ett piano-
-och med ett skri rusade han emot den.
Han hoppade över den, men han bröt benet på kuppen.
En resande tandläkare la benet till rätta-
-men den helige anden lämnade din far efter det.
-Lyssna. Vinden är illavarslande. -Jovisst.
Det är den alltid så här års.
Mamma?
Pappa?
Mamma?
Det är ingen här.
-Nåt har hänt. -Har du en tändsticka?
De är borta eller döda.
-Skrev de aldrig till dig? -Nej. De skrev inte brev.
Den är mammas. Hon hade dem i åratal.
Den var min. Jag gav den till farfar när jag for.
Tror du att de är döda?
Jag har inte hört nåt om det.
Tommy?
-Muley. Var är mina föräldrar? -De är borta.
Det vet jag, men vart har de åkt?
Det är Muley Graves. Du minns väl prästen?
-Jag är inte präst längre. -Men du minns honom?
-Trevligt att se dig. -Var är mina föräldrar?
De åkte till din farbror John. Hela bunten. För två veckor sen.
Men där kan de inte stanna, för John måste flytta.
Vad har hänt? Varför måste de flytta?
Vi har bott här i 50 år.
Alla måste flytta. Alla far till Kalifornien.
Din familj, min familj, allas familjer.
Alla utom jag. Jag flyttar inte.
-Vems fel är det? -Lyssna.
Det är deras fel. Sandstormarna. De satte igång det.
De blåser år ut och år in.
De blåser bort marken och skördarna.
Nu blåser de bort oss.
Är du galen?
Vissa säger det. Vill du veta vad som hände?
Det var ju det jag frågade.
Det som hände, det som hände mig...
En man kom hit en dag...
Efter sandstormarnas framfart fungerar inte arrendesystemet.
Det går inte ens jämnt upp.
En man med en traktor klarar 1 2 eller 14 gårdar.
Man ger honom lön och tar skörden.
Men vi klarar oss inte på mindre än vad vi får nu.
Barnen får inte nog med mat.
De är såna trashankar att vi skulle skämmas om inte alla var likadana.
Det rår jag inte för. Mina order är att köra iväg er.
Från min egen mark?
-Det är inte mitt fel. -Vems fel är det?
Du vet vem som äger marken. Shawnee Land and Cattle Company.
-Vem är det? -lngen. Det är ett företag.
De har en VD. Nån som en bössa biter på.
Det är inte hans fel. Banken kör med honom.
-Var är banken? -l Tulsa.
Men det tjänar inget till. Direktören följer bara order.
-Vem skjuter vi då? -lnte vet jag.
Visste jag det, skulle jag tala om det.
En sak ska du veta, ingen kör bort mig från min mark.
Min farfar kom hit för 70 år sen.
Min pappa föddes här. Vi är födda här. Några av oss miste livet här.
Och några av oss dog här.
Därför är marken vår.
Vi föddes här och arbetade här-
-och dog här.
Och inget papper med bokstäver på...
Vad hände?
De kom och körde iväg mig. Med catterna.
-Vad för nåt? -Caterpillar-traktorer.
För varje traktor slängde de ut 1 0-1 5 familjer från sina hem.
Hundra människor utan nånstans att ta vägen.
Rance, Peters, Perry, Joad...
Den ena efter den andra blev vräkt.
Hälften av alla vi känner kastades ut på vägen.
Mig slängde de ut för en månad sen.
Åk tillbaka. Vänd om.
Jag varnar dig. Vänd om.
Om du kommer närmare så skjuter jag dig.
Jag varnade dig.
-Du är Joe Davis pojk. -Jag gillar inte att bli hotad.
Varför gör du så här mot ditt eget folk?
Jag får tre dollar om dan.
Jag har två ungar. Min fru. Min frus mor. De måste äta.
Jag tar hand om de mina. Andra får klara sig själva.
Du förstår inte. Det här är min mark.
Den tillhör företaget nu.
Som du vill. Men om du snuddar vid mitt hus-
-så skjuter jag dig åt fanders.
Du kommer inte att skjuta nån. Då hänger de dig.
Och de skulle ersätta mig omedelbart.
Ur vägen med er.
Vad nyttade det till? Han hade rätt.
Och jag kunde inget göra åt saken.
Det verkar inte möjligt att bli utslängd så där.
Resten av familjen reste västerut.
Det fanns inget att äta, men jag kunde inte ge mig av.
Så nu vandrar jag omkring och sover där jag befinner mig.
Jag intalade mig att jag höll vakt-
-så allt var som det skulle när folk kom tillbaka.
Men jag visste att det inte var sant.
Det finns inget att vakta. Ingen kommer nånsin tillbaka.
De är borta.
Och jag är bara ett gammalt spöke.
Det är allt jag är.
Tror du att jag är tokig?
Nej. Du är ensam, men du är inte tokig.
Det spelar ingen roll. Är jag tokig så är jag.
Hur kunde mina föräldrar finna sig i det? Mamma.
Hon slog halvt ihjäl en försäljare med en levande höna.
Hon hade en yxa i andra handen, men hon blandade ihop dem.
När hon var färdig hade hon bara två kycklingben kvar.
Bara ett gammalt spöke.
Det är allt.
Vinden mojnar.
Vad tänker du göra?
Svårt att säga.
Stanna här tills i morgon och gå till farbror John.
Sen vet jag inte.
Lyssna.
Det är dem. Billyktorna.
Skynda er. Vi måste gömma oss.
Varför då? Vi har inte gjort nåt.
Du inkräktar. Det är inte din mark längre. Han är beväpnad.
-Kom nu. -Du har ju bara villkorligt.
Muley.
Man behöver bara gömma sig.
-Kommer de inte ut hit? -Knappast.
En av dem kom hit, men jag slog ner honom.
Sen dess har de hållit sig undan.
Han är inte här.
Tänk att jag gömmer mig i mitt eget hem...
Herre, gör oss tacksamma för maten vi ska få. Amen.
Du åt under bordsbönen.
Bara en tugga, en ynka liten tugga.
-Han är så sölig. -Han glufsar som en gammal gris.
Blunda under bordsbönen, din...
Vad stod det, farbror John?
"Gott om jobb i Kalifornien. 800 plockare sökes."
I Kalifornien kan jag plocka mig en apelsin när jag vill.
Eller vindruvor. Dem får jag aldrig nog av.
Jag ska plocka en stor klase druvor-
-och mosa dem i ansiktet och låta saften droppa från hakan.
Prisa Herren för seger.
Jag kan fylla ett helt kar med druvor-
-och bara sitta där och vältra mig i dem.
Det skulle jag gilla.
Tack gode Gud.
Tommy.
Mamma.
-Du har väl inte rymt? -Nej. Jag är villkorligt frigiven.
Jag var rädd att vi skulle fara utan dig och aldrig se dig igen.
Jag hade hittat er.
Muley berättade vad som hände. Ska vi till Kalifornien?
Vi måste det, men det ordnar sig.
Enligt flygbladen finns det gott om arbete och lönerna är höga.
Men först måste jag få veta. Gjorde de dig illa?
-Gjorde de dig elak och arg? -Arg?
-lbland gör de det. -Först var jag arg, men inte nu.
Ibland gör de saker mot en.
De gör en illa och man blir arg och elak.
Sen gör de om det och man blir allt elakare-
-tills man inte är människa längre, utan bara ett elakt stycke ilska.
-Gjorde de så mot dig? -Nej, mor. Oroa dig inte för det.
Jag vill inte ha en elak son.
Det är Tommy.
Tommy är tillbaka.
Har du rymt?
Tommy är ute ur fängelset.
Jag visste det. En Joad kan man inte bura in.
Jag visste det från början.
Ur vägen. Jag sa ju att Tom skulle rymma från fängelset-
-likt en tjur från fållan. En Joad kan man inte bura in.
-Jag har inte rymt. De frigav mig. -Jag var likadan.
-Hur mår du, farbror John? -Hej, Tommy. Jag mår bra.
-Hur mår du, Noah? -Bra. Har du rymt?
Nej, villkorligt.
-Hej. -Tommy.
Kåkfararen är tillbaka!
Kåkfararen är tillbaka.
Kåkfararen är tillbaka!
-Tjena, Al. -Hej, Tom.
-Har du rymt från fängelset? -De frigav mig.
Rosasharn.
Han rymde.
Och det är Connie Rivers. De är gifta nu.
Hon ska föda om tre, fyra månader.
Hon var bara en flickunge när jag åkte in.
-Hej, Rosasharn. -Hej, Tom.
Det här är Connie, min man.
-Har du...? -Nej, frigiven.
Har man sett på maken, jag ska bli morbror snart.
Det syns inte.
Se hur hon rodnar.
Joad. John Joad.
-Du har väl inte glömt? -Nej, då.
-Vi kommer hit i morgon. -Jag vet. Vi far i soluppgången.
-Var fick du pengarna ifrån? -Sålde saker. Plockade bomull. Farfar med.
Vi tjänade 200 dollar allt som allt. Lastbilen kostade 75.
Vi har nästan 1 50 kvar. Vi borde klara oss på det.
Lätt. Vi är ju bara tolv personer.
Inte är den vacker, men den går.
Det är bäst vi väcker dem om vi ska åka i gryningen.
Hur går det för er?
Hälsning från New York
hej älskade Willy Mae
Joad får sju års fängelse
SOUVENlR FRÅN LOUISlANA- UTSTÄLLNINGEN, ST LOUlS 1 904
-Mamma. -Jag är klar.
Rosasharn, väck barnen. Vi ska snart åka.
Ruthie. Winfield. Upp och hoppa.
-Var är farfar? Al, hämta honom. -Jag ska sitta i fram.
Vänta.
-Barnen hoppar upp först. -Vi ska till Kalifornien.
Al kör, mamma. Sitt bredvid honom och farmor.
Connie. Hjälp Rosasharn upp.
-Var är farfar? -Farfar!
Där han alltid är, troligtvis.
Farfar!
Spar en plats åt honom. John och Noah hoppar upp.
Försök fördela vikten jämt.
-Tror du att den håller? -l så fall är det ett mirakel.
Mamma. Pappa.
Släpp mig, för bövelen. Fan ta dig.
Det är nåt fel på honom.
-Stå stilla. -Det är nåt fel på honom.
Låt mig vara.
Är nåt på tok, farfar?
Det är inget på tok. Jag tänker inte åka.
Vad menar du? Vi måste åka. Vi har ingenstans att bo.
Jag talar inte om dig. Jag talar om mig.
Jag grunnade på det hela natten och jag stannar här.
Det kan du inte. Stället ska jämnas med marken.
-Vi måste ge oss av. -Alla utom jag. Jag stannar.
-Och farmor då? -Ta henne med er.
Vem ska laga mat åt dig? Vad ska du leva av?
Muley lever ju. Och jag är mer karl än Muley.
Lyssna på mig, farfar.
Jag tänker inte lyssna.
Jag har sagt vad jag ska göra och jag ger blanka tusan i-
-om stället kryllar av apelsiner och druvor.
Jag ska inte åka till Kalifornien.
Det här är min mark och jag hör hemma här.
Just det.
Det är min jord.
Den är värdelös, men den är min, bara min.
Vi får binda honom och slänga honom på flaket. Han kan inte stanna här.
Vi kan inte binda honom. Då blir han arg och gör sig illa.
-Kan vi supa honom full? -Vi har väl ingen whisky?
Vänta. Vi har en halv flaska lugnande medel.
Det brukar hjälpa barnen att somna.
-Det smakar inte illa. -Vi ger honom en kopp kaffe.
-Häll lite i koppen. -Ge honom en rejäl dos.
Han är mäkta tjurskallig.
Om Muley kan hanka sig fram, så kan jag det med.
Det luktar revbensspjäll.
Nån har ätit revbensspjäll. Varför fick jag inga?
Jag sparade några åt dig. De ligger på värmning.
Här får du en kopp kaffe först.
Ge mig revbensspjäll. En hel hoper revbensspjäll.
-Jag är hungrig. -Det tror jag det.
Det är gott med revbensspjäll.
-Upp med dig, Noah. -Fötterna först.
Försiktigt.
Täck honom så han inte får solsting.
Är allt klart? Då åker vi, Al.
Hoppa in, mamma.
-Adjö och lycka till. -Vänta, Al.
Ska du inte åka med oss?
Det vill jag gärna.
Det är nåt på gång i väst och jag vill veta vad det är.
Om ni har plats.
Visst har vi det.
-Kör, Al. -Kalifornien, nu kommer vi.
Ska du inte se dig om en sista gång, mamma?
Vi ska väl till Kalifornien? Låt oss åka dit då.
Det låter olikt dig. Sån var du inte förr.
Jag har aldrig förlorat mitt hem förr.
Aldrig tvingats ut på vägen.
Aldrig förlorat allt jag hade.
SALLISAW STADSGRÄNS
VARM FISK MED MAJSBRÖD
CHECOTAH STADSGRÄNS
OKLAHOMA CITY STADSGRÄNS
VI LAGAR PUNKTERINGAR
PUNKTERINGAR FIXAS
-Det är ingen fara, farfar. -Jag åker inte med.
Det är ingen fara, farfar. Du är bara trött.
Så där, ja.
Bara trött.
...trött.
"Detta är William James Joad. Han dog av slaganfall.
Hans familj begravde honom här för de har inte råd med begravning...ar.
Ingen dödade honom. Han fick slaganfall och dog."
Det är bäst att vi lämnar en lapp-
-om nån gräver upp honom och tror att han blev mördad.
Ibland är staten mer intresserad av en död man än en levande.
Det blir inte lika ensamt med namnet hos sig.
Inte bara en gammal man ensam i jorden.
Kan du säga ett par ord, Casy?
Jag är inte präst längre.
Men ingen i vår familj har nånsin begravts utan ett par ord.
Det blir kortfattat.
Den här gamlingen har levt ett liv och dött ifrån det.
Jag vet inte om han var god eller ond.
Det spelar ingen roll.
Jag hörde en karl läsa en dikt en gång.
Och han sa: "Allt som lever är heligt."
Jag skulle inte be för en död man, för han har det bra.
Jag skulle be för de som lever och är förtvivlade.
Farfar har inga såna bekymmer längre.
Han har mycket att ta itu med, så täck över honom och låt honom börja.
VATTEN
LÄGER 50 CENT
Jag går längs vägen och mår dåligt
Åh, Herre
Jag tänker inte bli behandlad på detta sätt
De gav mig majs, bröd och bönor
Visst sjunger Connie fint?
Och bönor Åh, Herre
Jag tänker inte bli behandlad på detta sätt
-Det är min svärson. -Han sjunger bra. Var är ni ifrån?
Oklahoma. Vi arrenderade en gård där.
Vi är från Arkansas.
Jag hade en affär. En diverseaffär.
När gårdarna försvann, försvann affärerna med.
Det var en fin liten affär.
Det var tråkigt att lämna den.
Man vet aldrig.
När vi kommer fram och får arbete-
-och kanske köper lite land, då blir det nog inte så illa.
Ja, lönerna lär vara bra.
-Alla får arbete. -Det kan inte vara värre än hemma.
Ni måste ha gott om pengar.
Nej, vi har inga pengar, men vi arbetar hårt allihop.
Lönerna är bra och om vi lägger ihop pengarna så klarar vi oss.
Bra löner? På att plocka frukt?
-Vi tar vad som helst. -Varför är det så lustigt?
Jo, jag har precis varit där.
Jag har sett det. Jag ska åka hem och svälta-
-för jag svälter hellre i ett nafs.
Vad talar du om? Jag har ett flygblad som utlovar bra löner.
Och de behöver plockare.
Åk ni. lngen stoppar er.
-Men den här då? -Jag retas inte. Åk bara.
Försök inte. Har du börjat prata, så får du fortsätta.
Det står att de behöver 800 plockare. Vem av er ljuger?
-Hur många flygblad har ni? -Jag har ett.
-Vi har ett allihop.
-Vad bevisar det? -Här ser du. Samma gula flygblad.
800 plockare sökes.
De behöver 800 man. Så de trycker 5 000 flygblad-
-och 20 000 personer ser dem.
Och 2 000 - 3 000 kanske far västerut på grund av det flygbladet.
2 000 - 3 000 som är utom sig av oro och söker 800 jobb. Går det ihop?
Är du en bråkmakare? Försöker du hålla lönerna nere?
Inte alls.
Kom inte här och ställ till med bråk.
Det tog mig ett år att få veta sanningen.
Två barn har dött. Min fru har dött. Jag lyssnade inte heller på någon.
De små liven låg i tältet med uppsvällda magar-
-och var bara skinn och ben.
De skakade och gnydde som valpar.
Jag sprang runt och sökte arbete. Inte för pengar. lnte för lön.
Bara för en kopp mjöl och en skopa ister.
Sen kom rättsläkaren.
"Barnen dog av hjärtsvikt", sa han. Han skrev det i sina papper.
Hjärtsvikt? Deras små magar stack ut som klot.
Klockan är mycket. Jag behöver sova.
God natt.
Tänk om han talar sanning.
Han talar sanning.
Sin egen sanning.
Han hittade inte på.
Är det vår sanning?
Jag vet inte.
Jag måste ut, säger jag. Jag måste ut nu.
-Tänker ni köpa något? -Vi vill tanka.
-Har ni pengar? -Tror du att vi tigger?
-Jag frågade bara. -Vi är inga lodisar.
Jag frågade ju bara.
-Vad har ni för paj? -Banan, ananas, choklad och äpple.
Ge mig bananpaj och en kaffe.
-Samma här. -Det ska bli.
Har du hört några roliga skämt?
Den här är bra. En liten kille kommer för sent till skolan och läraren säger...
Håll mun.
Kan vi få köpa en limpa bröd?
Det är ingen speceriaffär. Vi gör bara smörgåsar.
Jag vet. Men det är till en gammal dam.
Inga tänder. Vi mjukar upp det med vatten så hon kan tugga.
Varför köper du inte en smörgås?
Det vill jag gärna. Men vi har bara tio cent.
Allt är uträknat - till resan.
Du kan inte köpa en limpa för tio cent. De kostar 1 5 cent.
-Ge honom brödet. -Då tar det slut.
Då får det ta slut.
Den här kostar 15 cent.
Skulle du kunna skära av en bit för tio cent?
-Ge honom limpan. -Nej. Vi vill betala för oss.
Det är gårdagens bröd.
Varsågod. Bert säger att du kan ta den.
Det låter kanske snålt-
-men vi har 160 mil kvar och vi kanske inte klarar det.
Är det pennykarameller?
-Vilka då? -De randiga.
Jaså, dem. Nej.
-Två för en penny. -Då tar jag två stycken.
Se så, ta dem.
Tack, ma'am.
-De kostar inte en cent. -Bry dig inte om det.
-De kostar fem cent styck. -Vi måste åka. Vi förlorar tid.
-Vi ses. -Du ska få växel.
Bry dig inte om det.
Bert.
Titta.
Lastbilschaufförer.
NU LÄMNAR NI NEW MEXICO KOM TILLBAKA
ARIZONA VÄLKOMNAR ER
INSPEKTIONSSTATION
-Vart ska ni? -Kalifornien.
-Hur länge stannar ni i Arizona? -Vi kör bara igenom.
-Några växter med er? -Nej.
-Okej, men stanna inte på vägen. -Nej då.
Där är det. Landet som flyter av mjölk och honung.
Kalifornien.
Om vi kom ända hit för det...
Det kanske är fint på andra sidan. Vykorten var jättefina.
Ser du, farmor? Det är Kalifornien.
Nu åker vi. Det ser väl inte så farligt ut?
Jag vet inte, jag.
Håll i er.
NEEDLES välkomnar er till Kalifornien
-Är det kallt? -lnte när man kommit i.
Kom igen, John. Vi tar oss ett dopp.
Det ska vara bra för hälsan.
-Kom i innan den flyter iväg. -Nu kommer vi.
-Ni är bra morska, ni. -Vad menar du?
-Korsa öknen i den kärran. -Har du gjort det?
Visst, ofta. Men aldrig i en sån rishög.
Om den går sönder kanske vi får hjälp.
Kanske det. Men så morsk är inte jag.
Det är inte morskhet när man inte har något val.
Farfar.
Jag vill ha farfar.
Jag vill ha-
-farfar.
Oroa dig inte.
Så ja.
Oroa dig inte, farmor.
Är alla redo där bak? Då åker vi.
Tack så mycket.
-Jösses, vilket eländigt ekipage. -Alla från Oklahoma är eländiga.
Jag vill inte korsa öknen i en sån kärra.
Vi har sunt förnuft. De har varken förnuft eller känslor.
De är inte mänskliga. Ingen människa kan leva som dem.
En människa tål inte att vara så eländig.
De begriper väl inte bättre.
Vilket ställe. Tänk att gå tvärsöver.
Folk har gjort det. Om de kan, så kan vi.
Många måste ha dött.
Vi är inte ute än.
-Vi är mitt i öknen. -Om det ändå vore dag.
Tom sa att om det vore dag, skulle det ta kål på dig.
Jag såg det på bild, det var skelett överallt.
-Människoskelett? -Några. Men mest kor.
Jag skulle vilja se ett människoskelett.
Farfar. Jag vill ha farfar.
Såja. Allt kommer att ordna sig.
Vi måste fortsätta, farmor. Familjen måste fortsätta.
Såja.
Det enda vi gör är att färdas. Jag är trött.
Kvinnfolk är alltid trötta.
Du ångrar dig väl inte, raring?
Nej, men...
Du såg ju annonsen i tidningen.
Det kostar inget. Man skickar in kupongen så blir man radioexpert.
Ett stadigt arbete.
Vi kan fortfarande göra det.
Jag borde ha gjort det då, inte följt med hit.
-Vad står på? -En inspektion.
Allt ska genomsökas. Några grönsaker eller frön?
Nej.
Allt ska genomsökas. Ni måste lasta av.
Lasta av? Herre jösses.
Ni måste resa på er medan vi lastar av.
Hon är sjuk och behöver läkare. Vi kan inte vänta.
Jo, vi måste inspektera.
Jag svär att vi inte har något.
Farmor är hemskt sjuk.
Titta.
Du skämtade inte.
-Har ni ingen frukt eller grönt? -Nej, jag svär.
Ni kan åka. Det finns läkare i Barstow.
Men stanna inte på vägen.
Okej. Tack så mycket.
Mamma! Farmor! Titta!
Där är det. Jag har aldrig sett dess like.
-Titta bara. -Se därborta, John.
Se så vackert och grönt det är, Winfield.
-Är det apelsinträd? -Det ser ut så.
De är allt fina i vilket fall.
Titta på höstackarna. Vad roligt vi ska ha där.
Visst är det vackert? Mäkta vackert.
Var är mamma? Jag vill att hon ska se det här.
Kom hit.
-Mår du inte bra? -Är vi framme?
Titta.
Tack gode Gud.
Vi är fortfarande tillsammans. De flesta av oss.
Har du inte sovit?
-Var farmor dålig? -Farmor är död.
När då?
-lnnan de stoppade oss igår. -Var det därför du inte lät dem titta?
Jag var rädd att de inte skulle låta oss fortsätta.
Jag sa till farmor.
Jag sa det när hon dog. Jag sa att familjen måste fortsätta.
Att vi inte kunde riskera att bli stoppade.
Så det är som det ska.
Hon blir begraven i grönskan, med träd och blommor runtomkring.
Hon fick vila i Kalifornien ändå.
Hur långt tänker ni knuffa den?
Hit. Vi har slut på bensin.
Var kan man få jobb? Vilket jobb som helst.
Jag har sett tusentals såna där.
-Gäller den inte? -lnte här. Inte nu.
Det fanns arbete för en månad sen, men det har dragit söderut.
-Vilken del av Oklahoma är ni ifrån? -Sallisaw.
Jag kom hit från Cherokee County för två år sen.
Cherokee County. Nej men!
-Connies familj är från Cherokee County. -Ser man på.
Se så. Nu räcker det.
Ni får inte parkera i stan i kväll. Kör vidare till lägret.
Om jag ser er här i kväll måste jag bura in er.
-Vad ska vi ta oss till? -Det är inte min sak.
Den som borde buras in är killen som skickade ut flygbladen.
Hur många liter?
Fyra.
STADSGRÄNS
LÄGER 3 KILOMETER
TILL SALU
Här ser det inte välbeställt ut.
-Ska vi åka nån annanstans? -På fyra liter bensin?
Vi slår upp tältet så lagar jag en gryta.
Jag kan hämta ris om du vill, ma'am.
-Du vill ha mat, eller hur? -Ja, ma'am.
-Har du inte ätit frukost? -Nej. Det finns inga jobb här.
Far försöker sälja saker så vi kan köpa bensin och åka.
Har ingen av er ätit frukost?
Jag och min bror gjorde det. Vi åt bra.
-Så ni är inte hungriga då? -Vi åt bra.
Bra att ni inte är hungriga. Det räcker inte laget runt.
Han skryter bara.
I går sa han att de åt kyckling.
Jag tittade in när de åt och de åt stekt deg som alla andra.
Mamma? Vad säger du?
Vad kan jag göra? Jag måste utfodra familjen.
Vad ska jag göra åt alla barnen?
Ge det här till Ruthie.
Varsågod.
Tom, ta det här. Jag är inte hungrig.
-Du har inte ätit i dag. -Jag har ont i magen.
Jag är inte hungrig.
-Gå in i tältet och ät upp. -Det tjänar inget till. Jag ser dem ändå.
Iväg med er!
Här finns inget att hämta. Det räcker inte till er.
Iväg med er.
Du kan inte köra bort dem.
Ta era tallrikar och gå in.
Hör här, små pyren. Gå och hämta varsin platt pinne-
-så får ni det som är kvar.
Iväg.
Jag vet inte om jag gör det rätta.
Gå in med er nu och stanna där.
Tanten ska ge oss mat. Hämta en plåtburk.
-Ge mig lite. -Du tar för mycket.
Vill ni arbeta?
Visst. Var då?
Tovaris County. Vi behöver fruktplockare.
-Är du arbetsgivaren? -Jag förvaltar marken.
-Vad betalar du? -Vet inte än. 30 cent, antar jag.
Varför vet du inte det? Du förvaltar ju marken.
Det hänger på priset. Det kanske blir mer, kanske mindre.
Jag följer med.
Visa oss din licens och skriv ut en order.
Ange plats, tid och lön. Och skriv under.
Hörrudu, jag sköter det här på mitt sätt.
Vill ni ha arbete, varsågoda. Annars kan ni stanna här.
Två gånger har jag fallit för det.
Han kanske behöver 1000 man. Så han hämtar 5000 och betalar 15 cent i timmen.
Ni tvingas ta det för ni är hungriga.
Om han vill leja oss, kan han göra det skriftligt.
Be att få se hans licens. Han kan inte leja folk utan licens.
Hörru, Joe. En uppviglare.
-Har du sett honom förr? -Jag tror det.
Utanför en bilfirma som utsattes för inbrott.
Ja, det är han. Hoppa in i bilen.
-Ni har inga bevis. -Tig, annars åker du med.
Lyssna inte på bråkmakare. Packa ihop och åk till Tovaris County.
Kom här.
Ge mig pistolen. Ge dig av. Vänta nere i dungen.
-Jag tänker inte fly. -Sheriffen har sett dig.
De tar dina fingeravtryck och syr in dig igen.
Du har väl rätt.
Göm dig i dungen. När kusten är klar, så visslar jag fyra gånger.
-Vad står på? -Han blev våldsam, så jag slog honom.
Han började skjuta och träffade damen, så jag slog honom igen.
-Vad hade du gjort? -Jag käftade emot.
Var det han som slog dig?
-Det ser inte ut som honom. -Nog var det jag.
Du jäklades med fel person.
In i bilen.
-Hon förblöder. -Vilken sörja .45:or ställer till med.
Bäst vi kallar på läkare.
Al.
-Du kan komma in nu. -Vi måste åka.
Jag hörde att de tänker sätta eld på lägret.
Vi måste lasta bilen. Mamma.
Pappa.
-Vad ska du med kofoten till? -Hon var bara lite kaxig.
Ni kan käbbla sen. Vi måste åka. Var är Connie?
Han gav sig av tidigare i kväll. Han var olycklig.
Skönt att slippa honom. Han dög inget till.
Hyssja mig inte. Han svek oss ju.
Sluta, pappa. Hjälp Al med bilen.
Några gubbar från stan ska bränna ner lägret i natt.
Oroa dig inte, gumman. Du klarar dig.
Tom, jag känner inte för nånting.
Jag vill inte leva utan honom.
Han kommer tillbaka. Vi lämnar bud till honom.
Oroa dig inte.
Mamma och Rosasharn, hoppa upp.
Mamma.
Connie kanske bara skulle köpa några böcker.
Han skulle bli radioexpert. Han kanske ville överraska oss.
Så ligger det kanske till.
Förr eller senare blir man arg.
-Du lovade mig... -Jag vet. Jag försöker.
Om de hade lagen på sin sida, kunde vi kanske bita ihop.
Men de knäcker våra själar, tvingar oss att kräla i stoftet.
-Du lovade. -Jag försöker verkligen.
Familjen splittras. Du måste hålla dig i skinnet.
Vad är det? En trafikomläggning?
Tom, snälla.
Vart tänker ni ta vägen?
Vi är främlingar här. Vi hörde att det fanns jobb i Tovaris.
Ni åker åt fel håll. Och vi vill inte ha några fler Oklahoma-bor här.
Det finns inte arbete åt de som redan är här.
-Vilket håll är det åt? -Vänd om och åk norrut.
Kom inte tillbaka förrän bomullen ska skördas. Förstått?
Pappa. Vi prövar det andra däcket.
-Har vi punktering igen? -lgen?
Pappa, ge mig reservdäcket.
Lyft på dig, mamma. Det är tungt nog som det är.
Snart måste det hända något.
Istret räcker bara i en dag till och mjölet i två.
Och Rosasharn - hon ska snart föda.
God morgon.
-Söker ni arbete? -Ja, vad som helst.
-Plockar ni persikor? -Vi plockar allt.
Det finns arbete sex mil härifrån, innan Pixley.
Kör österut till Keenes ranch. Säg att Spencer skickade er.
Tack så hemskt mycket.
Kom, mamma.
-Har det skett en olycka? -Vart ska ni?
Spencer skickade oss. Han sa att det fanns jobb.
-Vill ni arbeta? -Jajamän.
Kör och ställ er i kön.
-Släpp igenom dem. -Vad står på?
Lite trubbel där framme, men ni klarar er.
Kör.
Vad tror du har hänt?
Jag vet inte vad polisen gör här, men jag gillar det inte.
Det är vårt folk allihop. Jag gillar det inte.
Kör vidare. Håll dig i kön.
Kör.
Vad gör du, svartfot?
Se så. Sätt fart.
Skynda på.
Kör fram.
Kör ända fram.
Följ efter de andra.
Ett ögonblick.
-Vill ni arbeta? -Visst, men vad står på?
-Lägg dig inte i det. Namn? -Joad.
-Hur många män? -Fyra.
-Kvinnor? -Två.
-Ungar? -Två.
Kan alla arbeta?
-Jag antar det. -Okej. Hus 63.
Lönen är fem cent lådan. Ingen skadad frukt.
Sätt fart. Ni börjar genast.
Kom, stumpan.
-Namn? -Joad.
Vad är det frågan om?
-Joad. Inte med. -Registreringsnummer?
Oklahoma EL204. Kolla inte.
Hör upp. Vi vill inte ha något bråk.
Gör bara ert jobb och sköt er själva så klarar ni er.
Ni får en verkligen att känna sig välkommen.
-Ska vi bo här? -Ja.
Det blir inte så illa när vi har städat.
Jag föredrar tältet.
Här finns golv. Det läcker inte när det regnar.
Här. Den kan komma till användning.
-Namn? -Fortfarande Joad.
-Hur många? -Sex. Gå iväg, ni.
Rosasharn och jag lastar ur bilen.
-Finns det mer hamburgare? -Nej.
-Din dagsranson är slut. -Redan?
De är dyra i gårdsbutiken och det finns ingen annan affär.
Jag är inte mätt.
I morgon jobbar vi hela dagen och då kan alla äta sig mätta.
Att man kan få så ont i ryggen av att plocka frukt.
Jag ska ta reda på vad som stod på utanför grinden.
-Följer någon med? -Nej, jag ska lägga mig snart.
Jag ska se mig om efter en flicka.
-När jag var i din ålder... -Pappa.
Jag undrar vad tumultet kom sig av. Det gjorde mig nyfiken.
Jag kommer snart tillbaka.
Tom... Var försiktig. Lägg inte näsan i blöt.
Oroa dig inte.
Vart ska du ta vägen?
Jag tänkte gå en sväng.
-Är det olagligt? -Vänd om och gå tillbaka.
-Kan jag inte ens lämna området? -lnte i kväll.
Ska du gå självmant eller ska jag vissla på hjälp?
Jag går självmant.
-God kväll. -Vem är du?
-Jag går bara förbi. -Känner du nån här?
Nej. Jag går bara förbi.
Är det inte Tom Joad? Hej, grabben.
-Jag trodde du satt inne. -De körde bara ut mig ur stan.
Kom in.
-Var det honom du talade om? -Ja. Vad gör du här?
Plockar persikor.
Folk väsnades när vi åkte in. Jag ville veta varför.
Det är strejk.
Fem cent är inte mycket, men man kan äta.
-Betalar de er fem cent? -Ja. Vi tjänade en dollar i dag.
Hör här, Tom. Vi kom hit för att arbeta.
De lovade oss fem cent, men vi var många.
Så han sa två och en halv cent.
Det räcker inte till mat, och om man har ungar...
Så vi tackade nej.
De körde iväg oss. Och nu får ni fem cent.
När strejken är över får ni inte fem cent.
Vi får fem nu.
Ni får två och en halv cent när vi försvinner.
Du vet vad det innebär.
Ett ton persikor, plockade och burna för en dollar.
Det överlever du inte ens på.
Be dem ansluta sig till oss. Persikorna är mogna.
Om två dagar får alla fem cent. Kanske sju.
De får fem nu. Det räcker för dem.
När de inte är strejkbrytare längre får de inte fem.
Snart åker ni ut på ändan. De har allt uträknat.
I skördetider är ni gästarbetare. Sen är ni bara lodisar.
De får fem nu. Det är det enda de bryr sig om.
Pappa skulle säga att det inte är hans ensak.
Han måste lida först.
Lida? Vi hade ingen mat.
I kväll åt vi kött - inte mycket, men ändå.
Skulle far avstå från kött för några andra gubbars skull?
Rosasharn behöver mjölk.
Skulle mor låta babyn svälta för att de väsnas utanför grinden?
Du måste lära dig som jag.
Jag vet inte vad som är rätt, men jag vill ta reda på det.
Därför kan jag aldrig bli präst igen.
Präster måste veta. Jag vet inte.
Jag måste fråga.
-Jag gillar det inte. -Vad är det?
Jag vet inte. Jag tycker mig höra nåt, men det är inget där.
-Det är inte omöjligt. -Vi är lite nervösa.
Polisen hotar att prygla oss och köra iväg oss.
Inte de vanliga poliserna, utan deras hejdukar till vakter.
De tror att jag är ledare för jag snattrar.
Släck ljuset. Kom ut hit. Det är nån här.
-Vad är det? -Jag vet inte. Lyssna.
Jag vet inte om jag hör nåt. Hör du det, Tom?
Jag hör det. Det är några på väg hit.
-Vi måste härifrån. -Ner under brospannet.
Det är han i mitten, den magre. Fånga honom.
Ni vet inte vad ni gör. Barnen svälter.
Håll käften, din sabla...
-Du dödade honom. -Rätt åt honom.
Se upp!
-Nog är han död alltid. -Såg du vem det var?
Jag träffade honom i ansiktet - det lämnade ett rejält sår.
Mamma?
Tom! Tom! Pappa, vakna. Al, tänd lampan.
Kom nu.
-Har nån frågat nåt? -Nej, ma'am.
-Stanna vid dörren. -Ja, ma'am.
Tommy?
Hur känns det?
Jag spräckte kinden, men jag kan se.
-Vad har du hört? -Du verkar ha gjort det.
Jag tänkte väl det. Det kändes så.
Folk talar inte om nåt annat.
Det sägs att de går skallgång. De talar om lynchning.
De dödade Casy först.
Inte enligt dem. De säger att du började.
Vet de hur han ser ut?
De vet att han har ett sår i ansiktet.
Förlåt, mamma. Det var lika instinktivt som ett andetag.
Jag visste inte att jag skulle göra det.
Det är ingen fara.
Jag önskar att du inte hade gjort det. Men du var väl tvungen.
Jag kan inte klandra dig.
Jag ger mig av i natt. Jag kan inte belasta er.
Det är mycket som jag inte förstår.
Men att du ger dig av hjälper inte oss.
På den tiden när vi hade mark, så var vi beständiga.
De gamla dog och nya barn föddes, men en sak bestod.
Vi var en familj.
Hel och enad.
Men vi är inte enade längre. Det finns inget som enar oss.
Al, han längtar efter att klara sig själv.
Farbror John går bara och drar.
Din far har tappat fotfästet. Han är inte överhuvud längre.
Vi splittras.
Det finns ingen familj längre.
Och Rosasharn ska föda barn, men det får ingen familj.
Jag har försökt sporra henne, men...
Och Winfield. Vad ska det bli av honom?
Han blir förvildad och Ruthie med.
Precis som djur.
Inget att förlita sig på.
Åk inte.
Stanna och hjälp till.
Hjälp mig.
Okej, mamma. Jag borde inte, men okej.
Det kommer massa folk.
-Hur många? -Tio personer.
Hus 25. Numret står på dörren.
-Okej. Vad betalar du? -Två och en halv cent.
Två och en halv? Det räcker inte till mat.
Passar det inte, så låt bli. Det kommer snart 200 man till.
Hur ska vi äta?
Jag bestämmer inte lönerna. Vill ni inte jobba, så försvinn.
-Var ligger hus 25? -Längre upp på gatan.
Den där Casy.
Han var måhända präst, men han var klarsynt.
Han var som en lykta. Han hjälpte mig att se klart.
I natt ger vi oss av härifrån.
Som en lykta.
Jag startar bilen.
Kusten är klar, Tom.
Hoppa upp.
Bara tills vi kommit en bit på väg.
Här vill jag inte sitta fast.
In med dig, mamma.
-Vart ska ni? -Vi ska åka.
-Varför då? -Vi har fått jobb.
Jaså? Får jag titta på er.
-Fattas det inte en karl? -Menar du liftaren?
-En kort, blek typ? -Jag antar det.
Vi plockade upp honom på vägen. Han for när lönerna sjönk.
-Hur sa du att han såg ut? -En kort, blek typ.
-Var han blåslagen i ansiktet? -lnte som jag såg.
Då så. Ge er av.
-Åker ni för gott? -Ja, vi ska norrut. Vi har fått jobb.
Okej.
-Du var duktig, Al. -Vet vi vart vi ska?
Det spelar ingen roll. Vi kör tills vi är långt härifrån.
Den är kokhet.
-Vad står på? -Fläktremmen är av.
Det var just rätta platsen.
-Har vi bensin? -Ungefär två liter.
Nu är hon kaputt, mamma.
Det lyser där framme. Ser ut som ett läger.
En dryg kilometer. Kan den rulla dit?
-Det måste den. -Vi ger den en knuff.
Hoppa på, ungar.
LANTARBETARLÄGER
JORDBRUKSDEPARTEMENTET
Gjorde du dig illa, John?
Nej.
-Ni körde för fort. -Vad tjänar den till?
Många barn leker här. Folk glömmer att dra ner på farten-
-men när de slår i guppet så glömmer de inte.
-Har du plats för oss? -Ni har tur.
Hur står det till, ma'am?
Ta till vänster där nere. Ni hör till sanitetsområde fyra.
-Vad är det? -Toaletter, duschar, handfat.
-Får vi handfat med rinnande vatten? -Ja, ma'am.
Kommittén besöker er i morgon bitti.
-Polisen? -lngen polis.
Vi väljer vår egen polis. Damkommittén besöker dig, ma'am.
De informerar dig om barnen, skolorna och sanitetsområdena.
Kan du följa med och skriva in er?
Kör fram, Al. Jag skriver in oss.
Den här vägen.
Jag vill inte verka frågvis-
-men jag behöver en del information. Hur var namnet?
Joad. Tom Joad.
-J-O... -A-D.
A-D.
Hur många är ni?
Åtta. Nu.
-Farbror John, du ser inte kry ut. -Jag är inte kry heller.
Kom igen.
Ta i nu.
Det kostar en dollar i veckan. Ni kan jobba av det-
-genom att bära skräp och städa lägret.
Vi jobbar av det.
Vad var det för kommitté?
Vi har fem sanitetsområden som väljer varsin kommittémedlem.
Det är de som bestämmer här.
Menar du att lägret styrs av såna som campar här?
-Så ligger det till. -Och ingen polis?
De kommer inte in utan tillstånd.
Jag tror inte mina öron.
Förra lägret brände de ner. Polisen och deras hejdukar.
De kommer inte in hit. Grabbarna brukar patrullera.
-Speciellt på danskvällar. -Har ni dans med?
De bästa i trakten, varje lördag kväll.
-Vem äger stället? -Staten.
-Varför finns det inte fler? -Säg det, du.
Finns det arbete i trakten?
Det kan jag inte lova, men det kommer en arbetsförmedlare.
Hur fick du ditt sår?
-En låda föll. -Du måste se om det.
Butiksföreståndaren hjälper dig. Vi ses sen.
Mamma kommer att trivas här.
Hon har inte blivit hyggligt behandlad på länge.
Vi ses.
-Winfield. Jag ska visa dig nåt. -Vad är det?
Några vita saker i porslin, precis som i katalogerna. Kom.
Kom nu. lngen kommer att säga nåt.
Här tvättar man händerna.
-Vad är det? -Man står i de små rummen.
Och vatten kommer ur manicken. Man badar.
-Titta! Precis som i katalogerna. -Pilla inte på nåt.
Nu är det klippt. Du gjorde sönder den.
Jag drog bara i snöret.
-Hej, mr Thomas. -Morrn.
Bra jobbat.
Jag kanske får ångra att jag sa det här, men jag gillar er.
Ni arbetar bra. Så jag ska berätta.
-Bor ni på lägret? -Ja, sir.
-Ni har dans varje lördag. -Jajamänsan.
-Var försiktiga på lördag. -Vad står på?
Jag är huvudman i kommittén. Jag måste veta.
Säg inte att jag sa det.
Hör här.
"Medborgare arga på röda uppviglare bränner ner ännu ett läger.
De beordras att lämna trakten."
Vad betyder "röd"?
Nu för tiden kallar alla varann för röda.
-Vad betyder det? -Det säger jag inget om.
Men det blir slagsmål på lördag kväll.
Och polisen är inblandad.
Fortsätt arbeta.
Jag kanske har försagt mig, men ni är människor precis som jag.
Vi säger inte att du varnade oss.
Det blir inget slagsmål.
-God kväll. Vem bjöd in er? -Mr and mrs Brown.
Välkomna in. Hallå där.
Hej, ms Jennings. Hur står det till?
-Hej. -Hej.
-Ska du till dansen? Jag kan dansa vals. -Det kan alla.
-lnte som jag. -lväg med dig.
Hon är bortlovad och hennes fästman kommer snart, så försvinn!
Hej, Bill. Stilig flicka du har.
-Hej, mr Thomas, mrs Thomas. -Ni håller väl utkik?
-Oroa dig inte. Det blir inget bråk. -Jag hoppas att du har rätt.
God afton, grabbar. Vem bjöd in er?
En som heter Jackson. Buck Jackson.
-Då så. Ha så trevligt. -Tack.
-Där är bråkstakarna. -Hur vet du det?
Jag känner det på mig.
De verkar rädda.
Följ efter dem. Fråga Jackson om han känner dem. Jag stannar här.
Hej.
Hej då.
Hur står det till, mrs Joad? Vad fin du är.
-Får jag lov? -Tack, men hon mår inte så bra.
Tack ändå.
Hejsan.
Jackson.
Har du sett dem förut?
Jag är ledsen, men vi måste hålla lägret rent.
Jag känner en av dem. Men jag bjöd inte hit honom.
Håll ett öga på dem så länge.
Jag såg dem. Fem man nere vid dungen.
Och fyra uppe på vägen. De har pistoler.
Tack, Willy. Bra gjort. Du kan kila iväg och dansa nu.
Nu är det kokta fläsket stekt.
Vad vill de? Kan de inte lämna oss ifred?
-Vi borde ta några påkar och... -Det är precis vad de vill.
De vill att det blir bråk så de kan ringa polisen.
-Vi har sett dem. -Är allt klart?
-Det blir ett nöje. -Ni får inte skada dem.
Oroa dig inte. Ingen lär ens märka nåt.
Använd inga klubbor, knivar eller pistoler.
Om ni måste slå dem, se till att de inte blöder.
Mina herrar, av med hattarna.
-Hon blir sötare för var dag. -Gravida flickor är alltid söta.
-Får jag lov, mamma? -Jag kan inte.
Låt gå då.
Tom, sluta.
Kom och sätt dig vid min sida Om du älskar mig
Brådska inte med att ta farväl
Men kom ihåg Red River Valley
Och pojken som höll dig så kär
Kl. 21.29. Nu åker vi.
Klockan är 21.30. Sätt igång.
-Jag tar över. -Vad?
Ursäkta mig, mamma.
Öppna. Det är upplopp.
-Jag ser inget upplopp. Vilka är ni? -Vicesheriffer.
-Har ni tillstånd? -Det behövs inte vid upplopp.
Jag hör inget upplopp och jag ser inget upplopp.
Titta själva.
Vi åker.
Oklahoma... EL204.
Ni kan inte gripa nån utan häktningsorder.
Vi skaffar en när vi talar med huvudkontoret.
Tommy.
Ska du inte säga adjö?
Jag vet inte, mamma. Jag vet inte om jag borde.
-Mamma... -Schh, Ruthie.
Kom med ut.
Polisen var här och skrev ner registreringsnummer.
Nån måste misstänka nåt.
Det var dömt att hända. Förr eller senare.
Sätt dig ner en stund.
Jag skulle vilja stanna.
Jag skulle vilja se dig när du och far skaffar ett fint hus.
Det skulle jag gärna vilja se.
Men den chansen lär jag aldrig få nu.
-Jag kan gömma dig. -Jag vet, men det tillåter jag inte.
Om man gömmer en mördare, så råkar man illa ut.
Säger du det, så.
Men vad ska du ta dig till?
Vet du vad jag har tänkt på? På Casy.
På vad han sa.
Vad han gjorde.
Och hur han dog.
Och jag minns alltsammans.
Han var en bra karl.
Jag har tänkt på oss med.
På hur vårt folk lever som grisar när bördig mark ligger i träda.
Hur nån kan äga miljoner tunnland när 1 00 000 bönder svälter.
Om vi gick samman och höjde våra röster...
Då tar de livet av dig.
-Som de gjorde med Casy. -Det gör de ändå.
Förr eller senare tar de mig, av den ena eller andra orsaken.
Till dess...
-Du tänker väl inte döda nån? -Nej, det är inte det.
Men när jag ändå är fredlös, kanske jag kan uträtta nåt.
Jag kanske kan lära mig nåt.
Snoka runt och ta reda på vad som är snett.
Och se om jag inte kan göra nåt åt saken.
Jag har inte tänkt igenom det. Jag är inte insatt.
Hur får jag veta hur du mår?
Om de dödar dig, får jag inget veta. De kanske skadar dig.
Det kanske är som Casy säger.
Man har ingen egen själ, bara en liten bit av en stor en.
En enda stor själ som tillhör alla.
Då...
-Vad då? -Då kvittar det.
Då finns jag i mörkret. Jag finns överallt.
Vart man än ser.
Var än det kämpas för de hungrigas skull, där ska jag finnas.
Var än polisen klår upp en stackare, där ska jag finnas.
Jag ska finnas i arga karlars vrål.
Jag ska finnas i barnens skratt när de vet att middagen är klar.
Och när folk äter mat som de själva har odlat-
-och bor i hus som de själva har byggt-
-då ska jag finnas med.
Jag förstår det inte.
Inte jag heller, men det är nåt som jag har funderat på.
Ge mig din hand.
Adjö.
Adjö, Tommy.
När allt är över kommer du väl tillbaka?
Visst, mamma.
Vi brukar inte pussas, men...
Adjö, mamma.
Adjö, Tommy.
Tommy.
Adjö.
Sätt fart, Al. Rulla ihop det.
-Hur går det, John? -Det går fint.
Winfield, hoppa upp och sätt dig.
Varför har ni så bråttom? Det finns arbete i 20 dagar.
Ja, och vi ska hinna med alla 20.
-Färdig, mamma? -Ja. Hur mår du, Rosasharn?
Alle man ombord. Alle man ombord till Fresno.
Jag ger dig ett handtag.
-Var försiktiga. -Lugn, tösen.
Hon klarar sig.
-Passa henne, John. -Jag tar hand om henne.
-Hur går det, Al? -Bara bra, pappa.
Kom nu, mamma.
-Hej då. -Adjö.
-Tack så mycket. Adjö. -Adjö.
Tack, mr Conway.
-Hej då. -Var försiktiga.
20 dagars arbete. Tänka sig.
Jag vill plocka bomull. Det begriper jag mig på.
Kanske 20 dagars arbete, kanske inga alls.
-Vi har inte fått det än. -Är du rädd, mamma?
Rädd.
Jag blir aldrig rädd igen.
Jag var det. Ett tag såg det ut som om vi var slagna.
Som om vi bara hade fiender. Som om ingen var vänlig längre.
Det gjorde mig ledsen och rädd. Som om vi var vilsna och ensamma.
Det var du som höll oss igång.
Jag duger inget till längre.
Det enda jag gör numera är att tänka på det förflutna.
Jag tänker på vårt hem.
Jag kommer aldrig att se det igen.
En kvinna hanterar förändring bättre än en man.
En man lever så att säga stötvis.
När någon föds eller dör, så är det en stöt.
När han köper eller förlorar en gård, så är det en stöt.
För en kvinna är det en jämn ström.
Små virvlar och vattenfall, men floden flyter på.
En kvinna ser det på det sättet.
-Kanske, men vi tar stryk. -Jag vet.
Därför är vi så sega.
Rika kommer upp sig, sen dör de, och deras odugliga ungar dör ut.
Men vi är seglivade. Vi är det levande folket.
De kan inte utplåna oss. De kan inte klå oss.
Vi kommer alltid att finnas, för vi är folket.
© anoXmous @ https://thepiratebay.se/user/Zen_Bud