Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALDOKUMENTÄR FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
SOUTH CENTRAL LOS ANGELES, KALIFORNIEN
SLUTET AV 1980-TALET
Det var sommaren under mitt sjätte skolår.
Jag var i poolen. Jag kunde inte simma, men det var varmt och jag ville lära mig.
TY, LATASHAS BÄSTA VÄN
Några ungar tittade på mig och sa: "Vi är från 90:an."
Jag ville inte bli inblandad i nåt och försökte bara simma vid kanten.
De tänkte nog: "Vi kan köra med henne."
En unge stänkte vatten på mig hela tiden.
En av dem kom bakifrån och tryckte ner mitt huvud under vattnet.
Jag rev och drog i honom, men jag var under vattnet.
Helt plötsligt hörde jag en liten pojke skrika.
Trots vatten i öronen hörde jag skriken.
Jag kände trycket lätta från halsen, och hon drog upp mig ur vattnet.
Hon var fortfarande påklädd. Hon hade kjol på sig…
Hon släppte allt när hon såg vad de gjorde och hoppade över staketet.
Hon kom ner i poolen och sa: "Lämna henne i fred!"
En av dem fick en sprucken läpp, och hon hjälpte mig upp ur vattnet och sa:
"Tur för dig att jag gick förbi och råkade se det där."
Hennes bror som var där fick hämta hennes handduk, som hon la över mig.
Hon behövde den, men sa: "Jag lufttorkar."
Vi satte oss i gungorna så att jag kunde hämta andan.
Hon sa: "Du är liten och behöver nån som tar hand om dig.
Vi är lika gamla. Jag har sett dig här några gånger.
Vad gör du i morgon?"
"Jag ska vara ute igen, men inte i poolen."
"Oroa dig inte. Jag ska vara med dig."
Latashas mamma gick bort 1985. Hon blev skjuten i överkroppen.
SHINESE, LATASHAS KUSIN
Min mormor kunde inte låta dem hamna i systemet,
så hennes fokus var att ta hand om barnen och det var precis det hon gjorde.
Hon fick ta över ansvaret att uppfostra dem och göra det hon gjorde,
särskilt för Christina, Vester och Latasha.
Jag var ensambarn.
Min mamma var i Orange County, och de var här.
Jag ville vara med dem för de hade roligare.
Christina, Vester och Latasha var hela mitt liv, mina syskon.
Jag hade bara dem…
…och henne och det var allt.
Latasha var mer ansvarsfull.
Hon brukade fixa Christinas hår, gå med Trell till parken eller affärer.
Hon hjälpte min mormor så mycket med sina syskon.
Vi steg upp tidigt och gick vid en viss tid
för att hinna med bussen i Manchester ända ut till Westchester.
Och efter skolan var bussen helt proppfull.
Alla längst bak i bussen snackade skit…
…och det fick resan att kännas lite kortare.
Vi brukade gå av vid Figueroa och gå till Tam's Burger där.
Mormor gav oss två-tre dollar varje dag, så vi behöll pengarna tills efter skolan.
På den tiden…
…fanns det små jukeboxar på varje bord som man kunde spela.
Vår favoritlåt var "Stand By Me".
Stå vid min sida
Det är låten, va?
Vi sparade en slant till låten varje dag. Det var vår låt.
Vi tog våra pommes…
…och gick längs Figueroa hela vägen hem varenda dag.
Nej, jag är inte rädd
Bara du står Vid min sida
Hon ville bli advokat och siktade på att få bra betyg,
för att kunna hjälpa sin mormor när hon väl blev framgångsrik.
Hon hade A i allt.
A:n på löpande band.
Hennes mamma gick bort sex år tidigare, så vad tänkte hon?
Hon pratade om sin mamma,
men jag tror att hon trängde bort det på olika sätt
genom att vara upptagen och fokusera på skolan.
Hon ansträngde sig lite mer.
Hon ville inte bli en siffra i statistiken.
Hon pratade om sin mamma och saknade henne väldigt mycket.
Och hon sa till mig:
"Jag minns hur mamma brukade lyfta upp mig och ge mig en bamsekram.
Det är det jag minns bäst, hur hon kramade mig och hennes doft."
Latasha pratade alltid om våra planer för när vi blev äldre:
"Vi kan vara advokater till vardags, men också äga företag.
För varje gång vi går in i en butik
följer folk efter, ger oss sura blickar och är respektlösa mot oss.
Vill du inte äga nåt eget?
Vi behöver projekt.
Vi behöver aktiviteter för barnen där ute eller ett ställe de kan gå till.
Vi kan ha turneringar och basketmatcher…"
För hon älskade basket.
Jag brukade gå till parken ibland och se henne spela.
Hon var den enda tjejen på planen
och spelade basket med Hoovers, stora gängmedlemmar.
Vi lekte lekar med yngre barn ibland och hade kul helt enkelt.
Många yngre barn såg henne nästan som en storasyster.
Jag vet att min kropp är bräcklig Gjord av lera
Om jag måste dö Ber jag för min eviga själ
Att mamma inte glömmer mig…
Det var nog en lördag.
Mormor bad Trell köpa apelsinjuice. Han ville inte, för vi hade precis vaknat.
Jag skulle gå på bio med Tasha, men hon hade redan gått ut.
Mormor bad mig köpa apelsinjuice.
"Jag vill inte", sa jag. "Be Trell eller Nookie."
Men jag önskar att jag hade gått.
Jag tror att Latasha gick bort på morgonen, för det var frukostdags.
Men poliserna kom inte hem till mormor förrän på eftermiddagen.
Jag minns när de kom. Jag var påklädd. Christina var hemma.
Trell var i parken, så mormor sa åt mig att hämta honom.
Han spelade basket, och jag minns att jag gick fram och sa:
"De har dödat henne."
Jag minns att jag drog i honom och sa: "Kom! Nåt har hänt! Kom nu! "
Vi sprang hem.
Det tog hus i helvete.
Ryktet spred sig om att en svart tjej hade blivit skjuten
på grund av apelsinjuice för 1,79 dollar.
Alla bröt ihop helt enkelt. Alla.
Jag gick till butiken. Det var varmt den dagen.
Jag köpte dricka och lämnade väskan vid sidan om.
Jag sa: "Okej, skjut mig inte. Jag ska bara köpa den här och gå."
Kvinnan tittade på mig och sa: "Så du har hört om flickan."
Ja, sa jag.
Jag visste inte att det var min vän, men mina föräldrar visste.
Jag visste inte att det var hon, för jag hade träffat henne…
…antagligen dagen innan, för hon såg fram emot bion.
Jag gick till parken och såg att Trell grät.
Han hade tårar i ansiktet och Latashas jacka på sig.
Han höll i ett ljus, och jag tänkte…
"Han får aldrig använda hennes gangsterjacka. Vad händer?"
Han tittade på mig, men han var ledsen och fortsatte med sitt,
så jag struntade i honom. "Jag ska inte störa. Jag går hem."
Jag kom hem, i min egen lilla värld, och pappa kom in.
Han sa: "Jag vet att du hörde om flickan som blev skjuten på grund av juicen.
Vid det här laget har det rapporterats överallt,
så jag kan inte dölja det för dig, för det här kommer att urarta.
Och det kommer att urarta innan nån får grepp om det."
Medan han pratade med mig dök det upp på tv.
Förlåt.
Då såg jag den.
Jag visste inte vad fasa betydde…
…förrän jag såg den.
De visade den där videon…
…gång…
…på gång.
Och jag tänkte hela tiden…
…på en händelse…
…några månader dessförinnan.
Jag gick in i den butiken med mamma.
Mamma hade betalat för lite godis…
…och sa: "Jag går ut igen. Gå in och hämta godis till din bror."
Så jag gick in i butiken igen. Jag hade påsen med kvittot i.
Jag hämtade godiset och tittade ner, för jag räknade mina pengar.
Det fanns en prostituerad i butiken och hon ropade:
Vänta nu, hennes mamma är utanför. Jag ska hämta henne."
Jag tittade upp, och butiksdamen hade osäkrat sin pistol…
…och jag tittade rakt in i mynningen.
Mamma rusade in i butiken.
Hon sa: "Hon har betalat. Här är kvittot. Här är pengarna för godiset.
Tybie, vi går.
Säg åt dina vänner att inte komma hit, för den här kvinnan kommer att döda nån."
Det här var nåt som vi har vant oss vid.
Man vänjer sig vid det.
Det som folk inte inser är
att det inte var första gången som hon gjorde så mot ungarna i området.
Och jag berättade för Tasha ett par dagar senare.
Jag sa: "Mamma sa åt oss att inte gå till den butiken.
Hon tog fram pistolen igen."
Tasha svarade: "Så gör hon jämt, men hon skulle aldrig…
Hon har aldrig skjutit.
Hon försöker bara skrämma oss."
Jag tänkte inte mer på det.
Men när jag såg det jag såg på tv…
…kändes det hemskt, för jag hade ju sagt åt henne.
Varför lydde hon inte?
Jag fick onda aningar om att nånting… att kvinnan skulle göra nåt.
Jag visste bara inte vad.
Varje gång vi var i butiken,
oavsett om det var jag, hon, Shinese eller de andra ungarna i området,
var vi tvungna att tänka: "Okej, var beredd.
Du kommer att bli utsatt för nåt. Frågan är bara vad.
De kanske kallar oss för apor eller följer efter oss
eller bara slänger ut oss utan anledning."
Men jag såg det där och bara skärmade av mig själv.
Det gjorde jag under lång tid.
Ibland tänker jag: "Hur kom jag ända hit utan henne här?
Hon hade varit gift vid det här laget. Hon gillade killar.
Hon skulle nog ha haft två-tre barn och pressat dem hårt.
Särskilt en dotter. Hon hade varit en fantastisk mamma.
Om hon hade varit här…
…skulle jag säkert vara advokat. Jag skulle vara advokat nu.
Vi skulle äga ett par företag.
Vi skulle ha aktiviteter för barnen i det här området…
Ett ställe där de kan göra saker.
Latashas sköld.
"Jag är väldigt pålitlig, trovärdig och ärlig.
Jag tycker om att jag är självsäker.
Jag är talangfull
och när jag väl bestämmer mig för nåt så genomför jag det.
Jag visar att jag bryr mig genom att ge det jag har till folk som behöver det.
Jag visar också att jag bryr mig genom att visa respekt för alla vuxna
och för dem i min ålder och yngre. Jag vet att jag bryr mig.
Det jag vill allra mest i livet är att nå mitt mål att bli advokat.
Och ta examen från high school…
Och ta examen från high school med nästintill perfekt snittbetyg
och gå på college.
Det viktigaste för mig är att min familj alltid ska skyddas av en sköld, så att…
…så att de inte blir…
…skadade av farliga, hänsynslösa och okänsliga människor.
Om jag fick önska mig nåt, skulle det vara att få tillbaka min mamma.
Tre ord som mina vänner antagligen skulle beskriva mig med
är omtänksam, generös och artig mot andra.
Latasha Harlins, den 6 februari 1991."
Vad tycker du om dikten, Shinese?
Vad jag tycker om dikten? Den är hon.
Den är allt jag precis har sagt.
Den tydlig…
Den tydliggör det jag precis…
…har pratat om.
Om vem hon var.
Det är det dikten är. Ett förtydligande.
Jag hade inte läst dikten…
…på så länge att jag hade glömt att den fanns. Den fanns här.
Jag hade glömt att hon skrev den.
Folk vet inte sånt.
De vet bara att hon var en ung svart tjej som var värd 1,79 dollar.
De vet inte vem hon var som person. De vet inte.
Jag kommer alltid att minnas några av våra samtal.
Vissa kommer jag glömma, men jag försöker hålla fast vid dem.
Jag trängde undan så mycket för att det var smärtsamt
att se en av mina bästa vänner dö så ung.
Hon var så kärleksfull.
Jag uppskattar henne för att hon var den hon var då.
Hon var medveten om sin hudfärg och accepterade den.
"Vi är drottningar." "Knappast. Jag har ingen krona."
"Nej, dumskalle. Vi är drottningar.
Enda sättet att bli behandlad som en drottning är att föra sig som en.
Jag klarar allt jag bestämmer mig för.
Min mamma sa det, så jag tror på det."
Det var hennes drivkraft.
Det sporrade henne.
Du är så stark. Var kom den styrkan ifrån?
Återigen: vi var bara barn.
Den 16 mars 1991 dödades 15-åriga Latasha Harlins av Soon Ja Du.
Latasha blev anklagad för stöld av apelsinjuice och skjuten i bakhuvudet.
Hon höll i juicepengarna när hon dog. Du fälldes för dråp.
Domare Joyce Karlin utdömde samhällstjänst
och 500 dollar i böter, inte fängelse.
Latasha död blev ett av startskotten
för kravallerna i LA 1992.
Latashas moster, Denise Harlins, kämpade oförtrutet för rättvisa
och för att Latasha ska bli ihågkommen.
Efter Latashas död grundade Denise
Latasha Harlins Justice Committee.
Latashas kusin Shinese och bästa vän Ty
ska skapa en organisation som hjälper ungdomar i South Central,
till minne av Latasha.
TILL SHINESE, TY OCH TASHA
Undertexter: Dann Ling