Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vodu nelze ničím nahradit.
Je to náš nejcennější zdroj.
Nepřistupujeme k tomu jako ke krizi, a přitom to krize je.
Řekněme, že vyléčíme rakovinu,
a za sto let na ni stále bude umírat milion dětí.
Bylo by to nemyslitelné, ale přesně tak je to s vodou.
Vláda nedokázala pravdivě informovat občany,
v jaké situaci se nacházíme.
Zemi zdědilo přibližně 7,7 miliardy lidí.
Téměř dvě miliardy z nás bojují o přežití bez nezávadné pitné vody.
Krize vodních zdrojů se nerýsuje na obzoru.
Už je tady. Právě teď.
OSN odhaduje, že nejpozději v roce 2025
bude žít 1,8 miliardy lidí v oblastech s nedostatkem vody.
Lidé nezačnou hladovět a umírat okamžitě.
Budou se stěhovat, nebudou mít zdroje, aby žili tam, kde jsou.
Ač si mnozí myslí něco jiného,
nejedná se jen o problém rozvojového světa.
Už dnes se dotýká všech lidí po celém světě.
Měnící se klima je k nám méně vlídné a víc vody si nechává pro sebe.
Znečištění znehodnocuje naše zásoby.
Infrastruktura selhává rychleji, než ji stačíme opravit.
A každý den na světě přibývá lidí, kteří vodu potřebují.
Krizi vodních zdrojů často nemá na svědomí příroda.
Způsobil ji člověk.
Tím, že neplánujeme, nevyužíváme správné technologie
a nejednáme dostatečně rychle,
zaděláváme si na neúspěch.
Je to skutečně děsivá krize.
Ale co když už řešení máme?
Už dnes po celém světě pracuje armáda vizionářů a inovátorů,
kteří hledají a vyvíjejí nový systém
na výrobu, distribuci a čištění vody,
na níž jsou závislé životy nás všech.
Výzvy, jimž svět čelí v oblasti vody, se dělí do tří skupin.
Zaprvé je to nedostatek vody.
Zadruhé je třeba vybudovat infrastrukturu odolnou proti změně klimatu.
Zatřetí udělat to tak, aby to bylo pro společnost cenově dostupné.
Problém je v tom,
že pitná voda začne mizet
a všude se začne objevovat voda, která pitná není.
Řešení existují.
Jde jen o to, využít je, a náprava je na dosah.
Při hledání řešení je naším nepřítelem čas.
Jsem nešťastná z toho, že řešení máme, ale nemůžeme je využít dost rychle.
Poptávka po vodě daná potřebou udržet při životě nejen populaci,
ale také náš životní styl,
obrovským způsobem vzrostla.
Přesto se snažíme dělat všechno stejně jako dřív.
Na přelomu století
se o odpadní vody každý staral sám.
Každý si sám zajišťoval vodu. Lidé si kopali studny.
Nebo brali vodu z potoka.
A pak měli za domem latrínu nebo kalový rybník.
Byly problémy s veřejným zdravím.
Bylo to příčinou nemocí, a tak se do toho vložily vlády
a řekly, že je to logicky úkol státu,
že musíme pro společnost zajistit bezpečnost a dobré podmínky
a že peníze nejsou překážkou.
A tak se vybudovala neskutečně drahá kanalizace
a do každého domu vedou trubky.
Každý dům je připojený na vodovod a kanalizaci.
Jsou to neskutečně složité soustavy.
Stárnou, je třeba je obnovovat a s tím jsou spojeny obrovské náklady,
ale zajistily bezpečné prostředí.
Vyřešily související problémy v oblasti veřejného zdraví.
Snaha vyřešit situaci technickými metodami
problém dál prohlubuje.
Vydáváme stále víc za zastaralou infrastrukturu,
a tak není snadné zbavit se starého neefektivního systému
a otevřít se novým metodám nakládání s vodou.
Člověk se nejlépe soustředí, když nastane krize.
Když město Flint v Michiganu čelilo krizi
v důsledku kontaminace pitné vody olovem,
aktivisté nejen požadovali změnu,
ale zároveň aktivně hledali chytrá řešení.
Do hledání chytrých řešení se zapojil
i rapper, herec a podnikatel Jaden Smith.
O vodu jsem se začal zajímat,
když mi bylo asi jedenáct.
Tehdy jsem se ve škole dozvěděl, jak je to s naším prostředím.
Nakonec jsem chtěl aktivně přispět k nějaké změně.
Chtěl jsem něco udělat, něco ve světě změnit.
Vždy jsem chtěl dělat víc, než se ode mě čeká,
chtěl jsem cestovat po světě a přinášet změnu.
Chci zavést filtrační systém v Africe, filtrační systém v Indii.
Když mě tohle začalo napadat,
došlo mi, že nemusím jezdit nikam daleko.
Problémy s čištěním vody máme přímo tady za humny
a musíme s tím něco dělat.
Když vidím, jak krize dopadla na všechny obyvatele Flintu,
když vidíte mladé i staré,
kteří pořád nemůžou používat vodu z vodovodu,
rve vám to srdce.
Chtěli jsme pro město něco udělat
a vyčistit vodu pro ty, kteří k čisté vodě nemají přístup.
Proto jsme ve Flintu postavili „vodní box“.
Water Box filtruje vodu
a každých 60 sekund dodává 38 litrů nezávadné vody.
Cíleně pohlcuje olovo
a každý den odebíráme vzorek na rozbor.
Náš plán a cíl je takový, že chceme, aby box nejdřív fungoval tady,
a pak boxy pošleme do míst, kde lidé mají stejný problém a řeknou si:
„U nás sice nemáme potíže s olovem,
ale ten stroj můžeme přenastavit.“
Cílem je dostat ho tam, kde bude potřeba,
a upravit ho pro konkrétní lokality,
aby fungoval stejně dobře jako ve Flintu.
Voda je vnímána jako globální problém, protože ovlivňuje každého,
je to ale lokální problém,
protože se s ním každé město musí vypořádat samo.
Jsme svědky toho,
že s následky sucha nebo zhoršené kvality vody
přímo bojují lidé na periferii společnosti a ti se zapojují i do inovací.
A právě v tom je budoucnost.
THIKA, KEŇA
Jedním z inovátorů na periferii společnosti je Beth Koijiová.
Když jí vyschla studna, musela začít uvažovat nekonvenčně.
Když jsem studovala na vysoké škole,
přestalo mě bavit, že každou chvíli dostanu nějakou nemoc z vody.
Tak jsem si začala vyrábět vlastní vodní filtr,
který zničil nebo odstranil bakterie.
Začala jsem s ním chodit mezi lidi,
ukazovala jsem, jak si doma vyrobí jednoduchý filtr,
protože filtry v Keni nejsou levné.
V roce 2016 postihlo Keňu obrovské sucho.
Viděla jsem, že lidé nepovažují filtry za řešení,
protože nemají dost vody na filtrování.
Jedinou možností tady je brát vodu z řeky.
Děti musí trávit celý den chozením k řece,
takže nenavštěvují školu.
Ve vodě je vysoká koncentrace chemických látek.
Takže ta voda se v podstatě nedá pít.
Proto jsme hledali něco,
co by dokázalo využít vzdušnou vlhkost.
Beth byla zklamaná, protože viděla, jak nedostatek vody ničí její zemi,
a tak hledala řešení problému v přírodě.
Získávání vody ze vzduchu není v přírodě nic nového.
V Namibii žije druh brouků,
kteří získávají pitnou vodu z atmosféry.
V atmosféře je šestkrát víc vody než ve všech řekách na celém světě.
Je to tedy obrovský zdroj vody, který zatím řádně nevyužíváme.
Navrhla zařízení, které z ovzduší zachycuje čistou vodu.
Nazvala ho…
Majik.
Beth svůj vynález instalovala v sirotčinci Archa,
aby děti nemusely chodit pro vodu
a mohly se věnovat studiu.
Je to velmi jednoduchá technologie.
Funguje na stejném principu jako lednička nebo klimatizace.
Vrtule dovnitř nasává vzduch
a ten prochází spirálovým chladičem.
Tam dochází ke kondenzaci
a následně se voda odvádí do sběrné nádrže.
Právě skončilo období velkého sucha,
takže to byl jediný zdroj pitné vody pro tyto děti.
Znamená pro ně jistotu.
Pokud máte vzduch, můžete mít nezávadnou pitnou vodu.
Technologické inovace ale nestačí tam,
kde je hlavní překážka při získávání pitné vody
banální a zároveň těžko uchopitelná.
Peníze.
Dnes, v roce 2019, zemře každý rok milion dětí mladších pěti let proto,
že nemají přístup k bezpečné vodě a kanalizaci.
Když jsem šel poprvé pro vodu,
překvapilo mě, jak velký problém to je.
V zapadlé vesnici v Zambii jsem poznal čtrnáctileté děvče.
Vzala kanystr, já jsem vzal druhý
a vyrazili jsme spolu s tlumočníkem.
Šli jsme asi kilometr a půl k vrtu naplnit ty kanystry.
Říkám jí: „Co budeš dělat, až budeš velká? Budeš bydlet tady ve vesnici?“
Rozhlédla se a řekla: „Ne, tady nezůstanu.
Půjdu do Lusaky, do velkého města.
Budu zdravotní sestrou.“
Vzpomněl jsem si, jak jsem ve čtrnácti s Benem Affleckem říkal:
„Půjdeme do New Yorku a budou z nás herci.“
Tehdy se mi ten pocit vybavil.
A až když jsem odtamtud odjel, došlo mi,
že kdyby tam někdo tu studnu moudře nevyvrtal
necelé dva kilometry od jejího domu,
neměla by prakticky žádnou budoucnost.
Místo aby chodila do školy,
celé dny by chodila pro vodu.
Matt Damon a Gary White.
Četl jsem si o vaší organizaci.
Jistá žena platila 60 dolarů měsíčně
za donášku balené vody, aby měla co pít.
Díky vašemu programu dostala půjčku na pořízení vlastního zdroje vody
a teď splácí pět nebo šest dolarů měsíčně.
Přesně tak.
Je to prosté a je šílené, že to nikoho předtím nenapadlo.
Je to vážně tak prosté? Půjčit jim peníze na vlastní zdroj vody?
Ano, a pak se sami podílí na řešení.
Tímhle způsobem řeší svůj vlastní problém.
Prostřednictvím projektu Water.org
boříme bariéry, které lidem znemožňují přístup
k bezpečné vodě a hygienickým zařízením.
Můžeme jim pomoci s financováním,
aby si mohli dovolit filtry na úrovni domácnosti,
aby lidé mohli těžit z toho,
že už nemusí chodit pro vodu,
ale také že mají nezávadnou pitnou vodu.
Získali jsme a využili filantropický kapitál
asi 27 milionů dolarů.
Díky němu jsme mohli poskytnout mikropůjčky v hodnotě 1,1 miliardy dolarů
a lidé tak získávají řešení,
která vyhovují jejich potřebám.
Za skutečný úspěch celého tohoto podniku
považujeme to, že se poskytnuté půjčky splatí z 99 %.
A to je neuvěřitelné.
Víte, že to jsou ti nejchudší lidé světa,
a jediné, co chtějí, je…
Když trhy trochu pošťouchnete, ukážete na ty lidi
a umožníte jim s důstojností vyřešit problém, udělají to.
A když je nepovažujete za příjemce charity,
ale za zákazníky a plnohodnotné ekonomické občany,
tak vám vyrazí dech, co dokážou.
Úvěrů jsme už poskytli víc než tři miliony a návratnost 99 % je reálná.
Přístup k pitné vodě je samozřejmě jen část celé rovnice.
Zdravá a udržitelná budoucnost
závisí i na vyřešení jiného, stejně naléhavého problému.
Veřejné hygieny.
Podle Nadace Billa a Melindy Gatesových
kvůli špatným hygienickým podmínkám
zemře každý den víc než 1 200 dětí mladších pěti let.
To je víc, než kolik si vyžádají AIDS, spalničky a tuberkulóza dohromady.
Splachovací toalety a centrální kanalizaci
sice mnozí považují za zlatý standard bezpečné hygienické infrastruktury,
řešení běžná ve vyspělých zemích
však nelze jednoduše upravit pro chudší země.
Proto inovátoři po celém světě vyvíjejí řešení vhodná pro konkrétní lokality,
která budou bezpečnější, nákladově výhodnější
a šetrnější k životnímu prostředí.
Osamocený vizionář je někdy rychlejší a úspěšnější
než jakákoli vláda.
Jako tento muž, který vyvinul řešení pro lidi, kteří patří mezi ty nejchudší.
Vyrostl jsem ve slumech.
A když vyrůstáte ve slumech, den co den řešíte problémy s hygienou.
Když jdu spát a než vstanu, vždycky se ptám:
Jak můžu zajistit jiný život pro sestru nebo bratrance,
kteří stále žijí ve špatných hygienických podmínkách?
Dixonova firma Sanivation
nabízí ryze lokální řešení globálního problému.
Dodává v Keni domácí toalety a likviduje fekálie pro 20 000 osob
ekonomicky udržitelným způsobem.
Už víc než tři roky obsluhujeme 126 domácností.
A dělá nám radost, když vidíme,
jaký přínos to pro ty rodiny má,
týden co týden, měsíc co měsíc,
rok co rok.
ZÁKAZNICE SPOLEČNOSTI SANIVATION
Na začátku jsme měli společný záchod,
který používal celý blok.
Nebylo to bezpečné, protože sloužil hodně lidem,
a byl špinavý.
Takže nebyl bezpečný pro mě a moje děti.
Teď mám Blue Box, který můžu použít kdykoliv
a je bezpečný, protože ho můžu používat v domě.
Teď jsem opravdu šťastná, protože moje rodina je v bezpečí.
Sanivation sváží výkaly jednou týdně,
a zaměstnává 98 místních pracovníků, kteří tento materiál vozí
do centrální čistírny.
Ale Dixonovi nestačí,
že předchází šíření nemocí.
V odpadu našel nečekaný zdroj příjmu.
Když materiál přivezeme, vyčistíme ho pomocí naší technologie.
Patogeny zneškodníme jednoduše pomocí slunce.
V další fázi materiál smísíme se zemědělským odpadem
a potom z výkalů získáme konečný produkt.
Dá se použít místo běžného dřevěného uhlí.
Toto dřevěné uhlí má v porovnání s běžným dřevěným uhlím
nízké uhlíkové emise.
Hoří třikrát déle než běžné dřevěné uhlí.
To šetří peníze.
Ale navíc každá prodaná tuna
zachrání 88 stromů.
Prodejem našich výrobků pokryjeme provozní náklady.
Náš model je tak velmi atraktivní
a je pro vládu dobrým řešením.
Sanivation spolupracuje se samosprávou.
Chce expandovat do celé Keni i do zahraničí.
Takové partnerství je klíčové
pro maximalizaci dopadu inovací, jako je Water Box,
Majik Water
nebo Sanivation.
Avšak obnova zdrojů při hospodaření s vodou
není důležitá jen v rozvojovém světě.
Chytrá řešení jsou stejně důležitá i ve městech, jako je Chicago.
Město, v němž se nachází největší čistírna vody na světě.
Město se třemi miliony obyvatel,
kde se každý den vypouští miliony litrů odpadní vody.
Každý den přijmeme v průměru 2,84 miliardy litrů vody.
Olympijský plavecký bazén bychom naplnili
asi za 12 minut.
Mezi polutanty, které z vody odstraňujeme, patří fosfor,
protože v nadměrném množství
ve vodních cestách stimuluje růst řas a dalších vodních rostlin.
A když je řas a vodních rostlin příliš,
můžou vodní cestu ucpat.
Nadbytek fosforu sice vodní ekosystémy poškozuje,
fosfor jako takový je však klíčovou součástí DNA,
a tak je pro všechny organismy životně důležitý.
Ale zásoby fosforu jsou omezené a rychle mizí.
Vědci se obávají, že už v roce 2035
by mohl nastat globální nedostatek fosforu.
Co kdybychom uměli odstranit polutant z odpadních vod
a získávat drahocennou rudu čistého fosforu?
Stručná odpověď: umíme to.
Fosfor je navázán v organickém materiálu,
který oddělujeme od vody.
Na začátku připomíná polévku,
takže musíme odstranit vodu.
Když to uděláme,
je tam vysoká koncentrace čpavku a fosforu.
Když vezmeme tuto směs
a uděláme pár chemických kouzel,
přidáme trochu chloridu hořečnatého,
vznikne z toho produkt
za použití metod na výrobu komerčního hnojiva.
A teď máme produkt,
který se dá prodávat jako zemědělské hnojivo.
A není to ledajaké hnojivo.
Není to prostá náhrada za jakékoli jiné hnojivo,
je to hnojivo s pomalým uvolňováním.
Existuje něco lepšího než přeměnit odpad ve zdroj,
na kterém navíc můžete vydělat?
Můžou z něj plynout příjmy. Je to komerční hnojivo.
Prodává se a my dostaneme část zisku.
Paradox čištění odpadních vod
spočívá v tom, že v odpadní vodě je víc než jednou tolik energie,
kolik potřebujete na její vyčištění.
Proč tedy vynakládáme tolik energie na to,
abychom tu energii zničili?
Protože právě to děláme.
Je to šílené.
Máme obrovské množství zdrojů, které nám proudí potrubím,
nic nestojí a my vyhazujeme za to, abychom se jich zbavili.
ANDALUSIE, ŠPANĚLSKO
Možná musíme zcela přehodnotit přístup k odpadu.
Jak se říká, pro jednoho odpad, pro druhého poklad.
Zatímco Chicago brání nadměrnému růstu řas
odstraňováním fosforu z odpadních vod,
jeden neortodoxní myslitel v jižním Španělsku
tvorbu řas záměrně podporuje
a sklízí prostý, a přitom přehlížený produkt.
Řasy jsou nejstarším organismem na světě
a k přežití jim stačí tři drobnosti:
slunce, živiny a voda.
Tady si pěstujeme vlastní řasy.
Nečekáme miliony let, ale děláme to za tři hodiny.
Máme velké nádrže, kterým říkáme náhony.
Tam rostou řasy. Tam je pěstujeme tři dny.
Krmíme je odpadní vodou.
Flotací oddělíme řasy od vody a napumpujeme je do fermentoru,
kde se přemění na bioplyn nebo metan,
jestliže následně provedeme čištění plynu.
Nevěřili byste, kolik kyslíku řasy vyprodukují.
Ten nám pomáhá vyčistit odpadní vodu,
takže na konci je čistá voda
a máme dost řas na to, abychom je sklidili a použili jako biopalivo.
„Ze záchodu do nádrže“. Byl to můj sen.
Mám rád auta, auta jsou moje vášeň.
Dokážu vzít svou odpadní vodu, dát ji do auta a odjet za sluncem.
Podobné farmy by se daly postavit po celé Andalusii.
Vystačilo by to na pohon 30 milionů aut ve Španělsku biometanem.
Můžeme svět měnit pozvolna, krok za krokem.
ČISTĚ PLYNOVÝ POHON AQUALIA
Takovéto laterální myšlení se uplatňuje i na samotný problém.
Na zásobování pitnou vodou mnoha různými způsoby.
Tak jako Majik Water napodoboval brouka z Namibie,
inspiraci k řešení problémů s vodou hledají v přírodě i jiní vynálezci.
Takovéto napodobování přírody se nazývá „biomimikry“.
Dnes v podstatě děláme to,
že v přírodě hledáme dostatečně kvalitní vodu,
podle potřeby ji trochu vyčistíme,
použijeme ji a pak se jí zbavíme.
To příroda nedělá.
Příroda recykluje každou kapku vody na planetě.
Voda, kterou máme dnes, je voda, kterou jsme měli vždycky,
a příroda ji opakovaně používala a recyklovala
po miliardy let.
Vědci v Dánsku se snažili napodobit přírodní recyklační proces
a hledali odpověď hluboko v buňkách našich vlastních těl.
Objevili bílkovinu, která se dá urychlit a upravit
pro membránovou technologii na čištění vody.
Jednou do mé laboratoře přišel Peter,
měl krátce po promoci, a přinesl ampuli.
Tu ampuli s akvaporiny nosí pořád.
Průměrný člověk má v těle 40 až 50 různých variací
akvaporinových proteinů.
Plní velmi důležité funkce:
regulují tok různých materiálů.
Jaké by to asi bylo, kdybyste jedli jídlo nebo pili kávu
a všechno šlo rovnou do mozku
a mělo to na něj stimulační efekt?
Šíleli byste po každém šálku kávy.
Takže si tělo vyvinulo metody regulace toku těchto různých molekul v těle.
Důležitou roli v tom hrají akvaporinové proteiny.
Je to příklad, kdy jsme vzali biologickou entitu,
biologický protein a integrovali ho do membrány.
Vlastně přírodním způsobem filtrujeme vodu.
Biotechnologicky odejmeme malý akvaporinový protein,
který velice efektivně filtruje vodu ve všech živých buňkách.
BUNĚČNÁ MEMBRÁNA AKVAPORIN
MOLEKULY VODY
Nevyvinuli jsme to my, ale příroda
během své evoluce za 3,8 miliardy let.
My jen stojíme na ramenou této evoluce.
Gram akvaporinového proteinu
dokáže za sekundu přefiltrovat několik set litrů vody.
Takže potáhneme povrch membrány tímto proteinem
a pak získáme více přírodní vody
a místo prosté filtrace
můžeme vodu extrahovat přímou osmózou.
Můžeme vydláždit cestu pro zcela nový typ filtračních produktů,
to vše díky této látce, kterou nám dala příroda.
Díky membránovým technologiím jako je akvaporinový protein,
děláme obrovské kroky kupředu také při získávání sladké vody z oceánů.
Mořská voda je ze své definice velmi slaná
a k odstranění soli z vody potřebujete hodně energie.
Mořská voda je tak jedním z nejnákladnějších druhů vody.
Co se týče dalších inovací v oblasti úpravy mořské vody,
nacházíme se přesně tady.
V 60. a 70. letech se mluvilo o 40 kilowatthodinách
na metr krychlový upravené vody.
Dnes je to méně než čtyři kilowatthodiny,
došlo tedy k více než 90% snížení potřebné energie.
A tato technologie ji sníží ještě víc.
Máme k dispozici
úžasné množství skvělých inovací,
které jsme před 20 nebo 30 lety neměli.
Můžeme z odpadních vod vyrábět biomateriály.
Můžeme z odpadní vody vyrábět energii.
Můžeme vodu čistit na molekulární úrovni.
Můžeme dělat věci, o nichž se nám dřív mohlo jen zdát.
V předním výzkumném středisku v Singapuru
se díky membránovým technologiím dosahuje zásadního pokroku
i při získávání sladké vody z oceánů.
Pokrok v oblasti odsolování se nezastaví,
možná ale už teď známe jednodušší řešení.
Opětovné použití vody, kterou už máme.
Na tichomořském pobřeží Kalifornie
nadměrná spotřeba vody
způsobená růstem populace a poptávkou ze strany průmyslu
zapříčinila rekordní nedostatek.
Pro stát je to signál,
že starý způsob odklánění vody do oblasti
už není udržitelný.
V jižní Kalifornii máme velmi suché klima.
Zvykli jsme si na určitý životní styl a na určitou spotřebu vody
a spoléháme se na vnější zdroje vody, konkrétně ze severní Kalifornie
a z řeky Colorado, odkud jde voda akvadukty
postavenými před mnoha desetiletími.
Z prognóz je zřejmé, že populace poroste
a že vnější zdroje ovlivňuje stejné sucho.
Coloradský akvadukt přepravuje vodu z řeky Colorado do jižní Kalifornie.
Přeprava vody je mimořádně energeticky náročná, drahá
a již není v Kalifornii schopna uspokojit současnou potřebu.
Dřív tady bylo hodně zemědělství. Okres má název podle pomerančů.
Býval to samý pomerančový háj a sójové pole.
Panuje obecný názor,
nejen v Kalifornii, ale i jinde v USA,
že když používáte podzemní vodu, je to přírodní zdroj,
obvykle není kontaminovaný a je to velmi kvalitní voda.
Sama od sebe se doplní, že?
Postará se o to příroda. Déšť, srážky.
Nakonec se doplní natolik, že ji můžeme používat dál.
Ale přírodní srážky nestačí.
Nemůžeme se spoléhat jen na přírodu. Ptali jsme se: Jaké jsou další možnosti?
Existují způsoby, jak zvodeň doplňovat uměle,
aby zůstala životaschopná.
A tak jsme si řekli: Dobře, zkusme to s odpadní vodou.
VODOHOSPODÁŘSKÝ ODBOR
Mehulův tým usiloval o to, aby přesvědčil vládu,
že využití odpadních vod k doplnění zvodně
by zajistilo zásoby vody v okresu do budoucna
a předešlo by dalšímu suchu.
ZVODEŇ – RECYKLOVANÁ VODA
Tato membránová technologie velmi efektivně odstraňuje nečistoty
a čistí vodu, o které jsme si dřív mysleli, že se vyčistit nedá.
Skvělé je, že když ji dáte pod zem, skoro o nic nepřijdete.
To přijdete o víc…
Když vidíte velkou nádrž nebo jezero,
tam přijdete o dobrých pět procent kvůli odpařování.
V podstatě máte ochranné víko,
které vodu chrání před znečištěním,
takže je to dokonalá přírodní nádrž.
Vyhráli jsme geologický jackpot,
protože máme tuto rozsáhlou podzemní zvodeň,
která bude napájet naše obyvatele, dokud se o ni budeme starat.
Samozřejmě, v mnoha částech světa
velká města stále snižují hladinu podzemní vody
a vlády tento problém nedokážou vyřešit.
Tady může do hry vstoupit průmysl.
Ciudad de México se svými 20 miliony obyvatel
doslova klesá vlastní tíhou,
takže se tu rozpadají silnice a budovy.
Spoléhat se na vládu, že problém vyřeší, nestačí.
Má-li se dosáhnout změny po celém světě, je třeba, aby se zapojili
někteří z největších spotřebitelů vody.
Je potřeba, aby se to dostalo do středu pozornosti podniků.
Aby investovaly do technologií na recyklaci a úsporu vody.
Pak na tom příští generace budou lépe.
V průmyslové výrobě se voda často používá ve velkém množství.
I když kosmetický průmysl nepatří k největším hříšníkům,
zavádějí se zde inovace a postupy,
které by mohly ovlivnit využití vody v mnoha oblastech výroby.
Protože čisticí zařízení mezi cykly
spotřebuje z celého výrobního procesu nejvíc vody,
právě tady přinesla kosmetická firma L’Oréal
největší změnu.
Pro nás ve firmě
je voda důležitá, protože ji potřebujeme k efektivnímu fungování.
A v oblastech, kde je voda zásadní,
musíme udělat vše pro to, abychom snížili dopad na tyto komunity,
na tyto oblasti spotřebou vody.
Takže spotřebu musíme omezit.
Začali jsme účinnějším hospodařením s vodou, abychom snížili potřebu vody,
pokračovali jsme opětovným využitím vody
a recyklací.
Zjistili jsme, že účinně hospodařit nestačí.
Tak jsme uvažovali: Co můžeme udělat?
Nabízelo se to samo, protože jsme vypouštěli odpadní vodu.
V přírodě se vodou neplýtvá.
Je to náš zdroj sladké vody, který má nahradit městskou vodu.
Tak jsme vymysleli projekty recyklace.
Na konci roku 2018 už nám běželo asi 12 recyklačních provozů.
Na základě těchto pozitivních zkušeností s recyklačními systémy
jsme chtěli systém posunout ještě o trochu dál
a vyvinuli jsme koncept „suché továrny“.
100 % MĚSTSKÉ VODY
„Suchá továrna“ znamená, že potřebu vody pro průmyslový proces
ze 100 % pokrývá opětovně použitá upravená a recyklovaná voda.
Na tento proces už není zapotřebí městská voda,
a tak se spotřeba vody dramaticky snižuje.
Koncepci suché továrny teď přednostně představujeme
provozům s vysokou spotřebou vody
a provozům v oblastech,
kde voda představuje kritický problém.
Tak jako tady v Mexiku.
Pokud se průmysl nechá vést,
celosvětová spotřeba vody ve výrobě
by se mohla drasticky snížit, a to až o 90 %
v závislosti na typu výroby.
Nemáme na výběr.
Vliv na životní prostředí musíme snížit.
Plán B neexistuje.
Každý si to musí uvědomit a osobně přispět.
TIRÚPUR, INDIE
Kosmetická výroba
je jedním z mnoha odvětví náročných z hlediska vody.
Například textilky, tak jako ty v Indii,
patří k největším odběratelům vody.
Mnohé z nich významně přispívají ke znečištění v regionu,
otravují vodu barvivy, bělidly a dalšími chemikáliemi.
Místní obyvatelé pak nemají dostatek vody.
V roce 2010 vláda rozhodla,
že nepřestanou-li barvírny a bělírny znečišťovat prostředí, musí skončit.
Bylo ohroženo 55 000 pracovních míst.
Jeden majitel textilky v jižní Indii
přijal hozenou rukavici, našel udržitelné řešení
a šel příkladem ostatním továrnám v regionu.
V roce 2010 vznikl velký problém s odpadními vodami.
Vypouštěla se neupravená odpadní voda.
Řeky byly barevné.
Barvírny a chemičky…
ZEMĚDĚLEC
…vypouštěly do řeky Nojjal chemické látky.
Když jsme se do řeky ponořili, onemocněli jsme.
Chodidla a nohy nás bolely
a pálily nás.
Teď vyvíjíme trvalé úsilí a technologie aktualizujeme.
Řeka, která byla před 20 lety barevná,
je teď čistá
a dnes nevypouštíme vůbec nic.
Voda z procesu barvení včetně bělidel, chemikálií a solí
se nyní nevypouští do místních řek, ale upravuje se.
Ráhulova firma už vodu z řek neodebírá,
ale více než 90 % použité vody vrací do výrobního procesu.
Teď je to mnohem lepší i ve srovnání s dobou před pěti lety.
Odpadní voda z našeho provozu, ve které je sůl,
barvy a různé další soli,
se odvádí do zvláštního zařízení,
kde se skladuje asi 24 hodin.
Tam se upraví, odvede se do změkčovače
a pak na membránu.
Z membrány získáváme všechnu opětovně použitou vodu
a zbytky putují do odparky, kde získáváme krystalizací sůl.
Voda z membrány
a sůl z odparky se použije tady.
Devadesát procent vody se vrací.
Je do toho zapojeno všechno.
V procesu mají své místo chemikálie, barviva i membrány.
Je to součást řetězce, ve kterém se dále vyvíjíme.
Snažíme se k životnímu prostředí chovat šetrně.
Myslím, že je načase,
aby si to uvědomil každý a začal jednat stejně.
Už před tím nikdo nemůže utíkat.
ČENNAÍ, INDIE
V jiné části Indie
nebyl problém ve znečišťování, ale v dodávkách.
V roce 2019
desetimilionové město zažilo něco, co bylo kdysi nemyslitelné,
ale co je stále běžnější.
Den nula.
Nastává, když městu dojde pitná voda.
V Čennaí se každý zajímá o jediné,
a sice o vodu.
Čennaí čelí mnoha krizím v oblasti vody. Loni tu vůbec nepršelo.
Podzemní voda není, s dešťovkou se řádně nenakládá
a není napojená na všechny zdroje.
Mnoho bytů je odkázaných na cisterny.
Nedávno řidiči cisteren čtyři nebo pět dní stávkovali.
Lidé tak byli úplně bez vody.
Každý den se to zhoršuje, takže se s tím musí něco udělat.
Oproti většině z 10 milionů obyvatel Čennaí,
kteří v této krizi zoufale touží po vodě,
bezmála 200 rodin v tomto domě stejný problém neřeší.
Jak se tito lidé vyhnuli nutnosti nakupovat drahou vodu z cisteren?
Vynalézavostí.
Jako mladá holka jsem o tom moc nepřemýšlela,
ale jako matka
chci dát svému dítěti důležité věci, jako je čistá voda.
Chodíme a vysvětlujeme,
proč bychom měli dešťovou vodu zachytávat a jak.
Teď už jsou všichni vyškolení, všichni to dělají.
Jako komunita jsme se zavázali,
že nebudeme kupovat ani kapku vody.
Takže jsme se rozhodli, že budeme vylepšovat
naši čistírnu odpadních vod.
Budeme vylepšovat čistírnu vody.
Budeme vylepšovat systém sběru dešťové vody.
Všechno prochází sběrnými příkopy
a jde to do studny, abychom vodu mohli využít
v našem komplexu budov.
Všechna tato vylepšení nám přinesla fantastický výsledek.
Za mnou vidíte krásnou velkou zelenou zahradu.
Možná si říkáte:
Odkud mají tolik vody, že můžou zalévat tu zeleň?
V žádném případě to není podzemní voda.
Je to voda, kterou jsme znovu použili z čistírny odpadních vod.
Proto je ta zeleň tak bujná.
Když se podívám z okna a vidím všechny ostatní komunity v okolí,
zajímalo by mě, jestli mají stejný systém
jako my v naší komunitě.
To by pomohlo vyřešit všechny jejich problémy s vodou.
Podle nás je každá kapka drahocenná a nedovolíme, aby se s ní plýtvalo.
Je to výhodné pro všechny.
Když začnete řešit problémy s vodou lokálně,
není to technologická, ale systémová změna,
snížíte kapitálové náklady a opětovné použití vody usnadníte.
Vrátím se k otázce nedostatku.
Opětovné použití vody považujeme
za jednu z nejchytřejších a nejúčinnějších metod,
jak se s tím vypořádat.
Takže stále častěji
volíme nepřímé opětovné použití a úplnou recyklaci vody.
V Kalifornii jsme viděli ochranu vody na úrovni obce.
V Indii jsme viděli, jak obyvatelé čennaíského komplexu budov
berou zásobování vodou do vlastních rukou.
Nedala by se najít řešení na ještě nižší úrovni?
Jistěže dala.
LEEUWARDEN, NIZOZEMSKO
Tady v Nizozemsku
skupina nazvaná The Dutch Water Alliance
představila průlomovou technologii,
která nám umožňuje recyklovat vodu přímo doma.
Víte, že se v průmyslu přijímají opatření na omezení spotřeby vody.
V zemědělství také.
Takže teď jsme na řadě my a spotřebitelé.
Plýtváme vodou tolik a je to tak snadné,
protože zdroj vody máme přímo doma.
Hydraloop je domácí systém na recyklaci šedé vody.
Takže recykluje vodu z vany, sprchy a pračky.
Čistí ji, aby se dala použít znovu
na splachování, na praní, v zahradě a bazénu.
Vyvinuli jsme inovativní způsob čistění vody.
Používáme šest známých technik. Spojili jsme je do jedné.
Jsou velmi jednoduché, a když je spojíme,
čistí vodu tak, že je čistá, čirá a bezpečná
a splňuje nejpřísnější mezinárodní standardy,
takže se dá použít znovu.
Během měsíce ušetříme až 3 000 litrů vody.
A to je spousta vody.
Takže za rok ušetříme až 30 000 litrů vody.
Naše vize je taková, že za 20 let
bude mít každý nový dům vlastní recyklaci vody.
Myslím, že když nezačneme…
žít udržitelně, a k tomu patří i voda,
bude to ve finále katastrofa pro celý svět.
Za deset let
bude na této planetě 8,5 miliardy lidí,
a když si jen pět procent z nich bude doma recyklovat vodu,
přestane se na Zemi zvyšovat úhrnný odběr vody.
A tato síla se skrývá v recyklaci vody z domácnosti.
Mnoho inovativních metod filtrace vody bylo vyvinuto
pro využití daleko od modré planety, kterou chceme zachovat.
Dopravit vodu na Mezinárodní vesmírnou stanici je drahé.
Litr přijde na desítky tisíc dolarů.
Recyklace je významnou součástí programu NASA.
Dnes je na Mezinárodní vesmírné stanici
jediným zdrojem vody recyklovaná moč
a recyklovaná sražená vlhkost,
což je voda v dechu, kterou získáváte z potravy.
Vyvinuli jsme technologie, které napodobují funkci tenkého střeva.
Zajímá nás, jak to funguje.
Odkud tenké střevo získává schopnost regenerace?
Jdeme do laboratoře
a pomocí genetického inženýrství a dalších technik vyrobíme membrány
k recyklaci vody.
Můžete přinést hrnek vody a nic víc už nepotřebujete.
Můžete ho recyklovat znovu a znovu.
Je velmi inspirativní sledovat tyto inovátory,
kteří často mají omezené prostředky,
jak zachraňují svou komunitu a pomáhají zastavit krizi vodních zdrojů.
Ale řešení nemůžeme nechat jen na odbornících,
inženýrech a vynalézavých vizionářích.
Povinnost jednat máme všichni
a musíme jednat ihned, abychom vytvořili krásný modrý svět.
Pokud vidíme vzory a příklady,
že už to někdo dělá a funguje to,
ostatní to povzbudí.
Pak už jde jen o to, přijmout to, a aby se novinka šířila rychle.
Z velké části jde o to, že zkrátka musíme uvažovat jinak
a přijímat nové nápady, a to je na každém z nás.
Někteří z nás mohou přesvědčovat podniky veřejných služeb k progresivitě
ve vztahu k dodávkám vody a hygienickým službám.
Jiní můžou k řešení přispět svým talentem.
Položte si otázku:
Co můžu já osobně dnes udělat pro to, abych přispěl k řešení?
Odpovědi jsou všude kolem nás.
Můžeme uvažovat o tom, jak vodu spotřebováváme
a jak ji spotřebovává rodina a přátelé.
Můžeme se zajímat o nové technologie, jako jsou ty, které jsme viděli,
a začít je využívat doma, na pracovišti a v naší komunitě.
Můžeme podpořit firmy, jež jsou lídry v hospodaření s vodou.
A můžeme podpořit značky, které máme rádi,
při jejich přehodnocování nakládání s vodou.
Můžeme naléhat na naše samosprávy a vlády, aby přijaly konkrétní kroky.
Prostřednictvím dopisů, e-mailů, peticí,
kampaní na sociálních sítích.
To všechno může přinést okamžitý a trvalý účinek.
Je to problém, který má řešení.
Odpovědi známe.
Testovali jsme je. Viděli jsme je.
Problém můžeme vyřešit.
Jde o to, dát dohromady obchodní modely,
sestavit celou skládačku,
přimět vlády k přijetí vhodných předpisů, které podpoří a umožní recyklaci vody.
Myslím si, že překážkou nejsou technologie.
Překážkou jsou finance, politika a koncepce veřejné správy.
Banky ovládají dvě třetiny všech peněz světa.
Kdyby tyto banky zavedly při poskytování půjček pravidlo,
že půjčka musí mít pozitivní vliv na vodu,
byla by to úžasná příležitost.
Jedna jednoduchá věta pro veřejnost,
která se týká vody, zní: „Chtějte víc, chtějte něco lepšího.“
Je to k mání.
Vyžaduje to velkou schopnost vedení,
abychom šli do oblastí, kam jsme se nikdy předtím nevydali.
Ale je to nutné, protože je to správné.
Je to správné pro naši společnost, pro naše životní prostředí.
Je to správné pro budoucnost lidstva.
Někteří z nás můžou přispět jednoduše tak,
že pochopíme nepopsatelnou hodnotu vody
a budeme ochotni za tento drahocenný zdroj zaplatit,
a to i tam, kde se zdá, že je vody dost.
Stejně jako klimatické změny vyvolaly po celém světě lokální aktivismus,
i krize vodních zdrojů vyžaduje obrovskou mobilizaci lidí,
kterým záleží na naší společné budoucnosti.
Upřímně mám za to, že u mladé generace
dáváme do pohybu hnutí a že zkrátka nedovolí,
aby se zachoval status quo.
Každý krok správným směrem,
každá inovace uvedená do praxe,
každé přijaté progresivní opatření
ještě rozhodněji zvrátí nebezpečí
hrozící katastrofy.
Můžeme se toho dožít.
Musíme se toho dožít,
protože jinak na naše děti čeká úplně jiný svět.
Chceme, aby vláda přijala závazek,
investovala a podporovala hygienická zařízení,
aby byla realitou pro všechny.
Sníme o dni, kdy budou mít čistou vodu a hygienická zařízení všichni.
Věříme, že se ho dožijeme.
Jsme na pokraji beznaděje,
ale ještě nenastala.
Když se spojíme, můžeme to změnit.
Když vidíte, jak úžasné věci dělají lidé po celém světě,
je to inspirativní, protože si říkáte:
My to můžeme změnit.
Máme obrovské štěstí, že to můžeme vyřešit.
Za sto let si lidé budou přát, aby mohli vyřešit tak velký problém.
Překlad titulků: Miroslav Pošta