Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Nu avem un înlocuitor pentru apă.
Este cea mai prețioasă resursă.
Nu tratăm situația ca pe o criză, deși tocmai asta este.
Cum ar fi să putem trata cancerul,
dar, peste o sută de ani, încă ar ucide milioane de copii?
Ar fi de neconceput.
Dar asta este situația în care ne aflăm cu apa.
Guvernul nu și-a făcut datoria
de a informa populația despre proporțiile crizei actuale.
7,7 miliarde de oameni au moștenit Pământul.
Aproape două miliarde se luptă să supraviețuiască fără apă potabilă.
Criza apei nu este la orizont, iminentă.
Este o realitate prezentă.
Conform estimărilor ONU, până în 2025,
1,8 miliarde de oameni vor trăi în regiuni supuse stresului hidric.
Oamenii nu vor muri de foame imediat.
Vor migra și nu vor avea resurse locale.
Contrar concepției împământenite,
această criză nu afectează doar țările în dezvoltare.
Deja a început să creeze probleme pentru toată lumea, pretutindeni.
Climatul schimbător este mai egoist cu apa.
Poluarea ne otrăvește resursele.
Infrastructura se strică mai repede decât poate fi reparată.
Și în fiecare zi se nasc mai mulți oameni care necesită apă.
Cel mai adesea, o criză a apei nu e un fenomen natural, ci artificial.
Fără strategii coerente și aplicații tehnologice corecte,
și dacă nu acționăm la timp,
ne punem în calea dezastrului.
Este o criză copleșitoare.
Dar dacă am avea deja soluțiile la îndemână?
În prezent, pe întregul glob, o armată de vizionari și inovatori
încearcă să reinventeze sistemele de apă,
pentru a produce, furniza și purifica apa
de care depinde supraviețuirea noastră.
Există trei provocări majore în a rezolva criza apei.
Întâi, deficitul de apă.
Apoi, lipsa infrastructurii necesare contra schimbării climatice.
Și rezolvarea problemelor fără costuri prea ridicate.
Problema de fond este
că apa potabilă va dispărea,
iar apa poluată va apărea peste tot.
Există soluții, trebuie doar aplicate.
Suntem într-o cursă contracronometru.
Mi se frânge inima că avem soluțiile, dar nu le putem aplica destul de repede.
Cererea de apă pentru a susține populația actuală,
dar și stilul de viață din prezent,
a crescut în mod exponențial.
Dar încă facem lucrurile la fel ca în trecut.
La începutul secolului,
fiecare își asigura canalizarea.
Fiecare își asigura alimentarea cu apă, săpând un puț
sau luând apă dintr-un pârâu.
Și foloseau o latrină sau un iaz de deversare în curte.
Erau probleme de sănătate publică.
Oamenii se îmbolnăveau, așa că guvernele au intervenit.
Fiind responsabilitatea guvernanților,
au decis să asigure siguranța și sănătatea publicului,
indiferent de costuri.
Așa că au dezvoltat sisteme de canalizare foarte scumpe,
cu țevi la fiecare casă.
Fiecare casă are conducte de apă și de canalizare.
Acestea sunt rețele extrem de complexe,
care se degradează în timp, și trebuie înlocuite cu cheltuieli mari.
Dar ne oferă un mediu sigur.
Au rezolvat problemele de sănătate publică asociate.
Căutarea de remedii inginerești acutizează de fapt problema.
Turnăm resurse în infrastructură perimată,
dar trebuie să renunțăm la un sistem vechi și ineficient
și să fim deschiși la noi moduri de a gospodări apele.
Nimic nu ambiționează mai tare ca o criză.
Când Flint, Michigan, a înfruntat o criză,
apa potabilă fiind contaminată cu plumb,
activiștii nu doar au cerut schimbare,
dar au căutat soluții creative.
Printre mințile creative care s-au implicat
se numără rapperul, actorul și antreprenorul Jaden Smith.
Interesul meu în criza apei a fost stârnit
când aveam aproximativ 11 ani,
și am învățat despre mediu de la profesori.
Am ajuns apoi în punctul în care am vrut să mă implic activ.
Voiam să schimb ceva în lume.
Întotdeauna am vrut să mă dedic complet,
să străbat lumea pentru a face schimbări pozitive.
Vreau sisteme de filtrare în Africa.
La fel, și în India.
Când am studiat lucrurile,
mi-am dat seama că avem probleme la o aruncătură de băț.
Avem probleme de salubrizare la noi acasă.
Trebuie să luăm măsuri.
Putem vedea efectele crizei asupra locuitorilor din Flint, Michigan.
Când vezi că oamenii în vârstă și copiii
încă nu pot consuma apa care le vine prin conducte,
ți se frânge inima.
Voiam să ajutăm comunitatea purificând apa
pentru cei care nu au acces la apă potabilă.
De asta am demarat proiectul Water Box.
Aparatul filtrează apa
și produce 38 de litri de apă potabilă per minut.
Este gândit să filtreze în primul rând plumbul
și avem oameni care testează apa zilnic.
Țelul este să facem sistemul eficient aici,
și apoi să-l ducem în alte locuri care au probleme similare.
Dacă într-un anumit loc nu sunt probleme cu plumbul,
putem reconfigura aparatul.
Țelul este să-l facem disponibil oricui are nevoie
și să-l modificăm după nevoile locale,
ca să funcționeze la fel de bine ca în Flint.
Apa este privită ca o problemă globală, căci ne afectează pe toți,
dar este o problemă locală,
care trebuie rezolvată la nivelul fiecărei localități.
O mulțime de oameni sunt în linia întâi,
luptându-se cu seceta și cu scăderea calității apei.
Ei sunt cei care găsesc soluții inovatoare,
care ne vor dicta viitorul.
Beth Koiji este unul dintre inovatorii aflați pe un asemenea front.
Ea a trebuit să găsească soluții atunci când i-a secat puțul.
În studenție, m-am săturat să iau boli transmise prin apă.
Mi-am filtrat apa la cămin.
Ca să ucid bacteriile.
Am mers în diferite comunități,
arătându-le cum să-și facă sisteme de filtrare acasă,
fiindcă acestea sunt scumpe în Kenya.
Iar în 2016, Kenya trecea printr-o secetă severă.
Oamenii nu vedeau sistemele de filtrare ca o soluție viabilă,
fiindcă nu au suficientă apă.
Singura opțiune e să aduci apă de la râu.
Copiii sunt trimiși la râu toată ziua, așa că nu merg la școală.
Apa conține un nivel înalt de contaminanți chimici.
Pe scurt, nu poți bea apa aceea.
Așa că am căutat o metodă
să extragem apă din aer.
Frustrată de efectele distructive ale deficitului de apă din țara ei,
Beth își îndreaptă privirea spre natură pentru a găsi soluții.
Extragerea apei din aer nu e ceva nou în natură.
Unii cărăbuși namibieni
își obțin apa potabilă din atmosferă.
În atmosferă există de șase ori mai multă apă
decât în toate râurile din lume.
Este o resursă bogată care nu este exploatată corespunzător.
Ea a creat un aparat care extrage apă potabilă din aer,
pe care l-a numit Majik.
Beth a dus invenția la orfelinatul The Ark,
pentru ca cei mici să învețe,
nu să facă drumuri extenuante după apă.
Tehnologiile acestea sunt simple.
Aparatul funcționează ca un frigider sau un aparat de aer condiționat.
Aerul este aspirat printr-un ventilator,
apoi trecut printr-un condensator.
Acolo se produce condensarea,
iar apa este colectată într-un bazin.
Tocmai am avut un sezon foarte secetos,
iar asta a fost singura sursă de apă pentru acest copii.
Le oferă siguranță.
Cât timp ai aer, poți avea apă potabilă.
Tehnologia însă nu este suficientă
în locuri unde principalul obstacol în a obține apă
este ceva simplu, dar problematic…
Banii.
În prezent, în 2019, un milion de copii sub vârsta de cinci ani mor anual
fiindcă nu au acces la apă și la salubrizare.
Prima mea colectare de apă
mi-a arătat adevărata dimensiune a crizei.
Eram într-o zonă foarte subdezvoltată din Zambia, cu o fată de 14 ani.
Amândoi am luat câte o canistră
și am pornit la drum împreună, cu un interpret.
Am mers cam 1,5 km până la un puț, să luăm apă.
Am întrebat-o: „Ce vei face ca adult? O să rămâi în acest sat?”
Mi-a răspuns: „Cum să rămân aici?
Mă duc la Lusaka, orașul mare.
O să mă fac infirmieră.”
Mi-am adus aminte când aveam 14 ani și ziceam cu Ben Affleck:
„Mergem la New York, orașul mare, să fim actori.”
Mi-am amintit acel sentiment.
Abia când am plecat mi-a picat fisa
că, dacă nu s-ar fi gândit cineva să sape un puț
lângă casa acestei fete…
nu ar fi avut nicio speranță de viitor.
Și-ar fi petrecut fiecare zi
colectând apă, în loc să studieze.
Matt Damon și Gary White!
Am citit un articol al organizației voastre
cum că o femeie plătea 60$ pe lună
ca să i se aducă apă îmbuteliată, să aibă ce bea.
Prin programul vostru, a luat un împrumut să-și facă o sursă de apă,
pe care îl va plăti cu șase dolari pe lună.
Corect.
E un concept simplu, la care nu s-a gândit nimeni.
E atât de simplu să le dai bani oamenilor ca să-și tragă apă?
Da. Ei participă la soluție.
Își rezolvă singuri problema.
Prin organizația Water.org, dărâmăm barierele
dintre oameni și sistemele de asigurare a apei și a canalizării.
Le putem oferi ajutor financiar
ca să-și permită filtre la domiciliu,
iar oamenii să se bucure
nu doar că nu mai trebuie să meargă la apă,
ci și că au apă potabilă sigură.
Am strâns 27 de milioane de dolari în capital din filantropie,
prin care s-au deblocat 1,1 miliarde de dolari în împrumuturi
pentru ca oamenii să aibă acces la apă și salubrizare după nevoi.
Marele succes al acestei inițiative este
că împrumuturile sunt returnate în proporție de 99%.
Asta este uluitor.
Aceștia sunt cei mai săraci oameni din lume,
dar tot ce își doresc este…
Dacă miști piața în direcția lor…
Dacă le dai demnitatea să-și rezolve singuri problema, o vor face.
Dacă nu îi consideri asistați social,
ci clienți cu cetățenie economică,
te vor impresiona prin acțiunile lor.
Am oferit trei milioane de împrumuturi. Cifra de 99% este reprezentativă.
Desigur, accesul la apă potabilă este doar o parte din ecuație.
Un viitor durabil depinde
de rezolvarea unui aspect la fel de urgent al crizei:
salubritatea.
Conform Fundației Bill și Melinda Gates,
insalubritatea ucide peste 1.200 de copii sub vârsta de cinci ani
în fiecare zi.
Mai mulți decât SIDA, pojarul și tuberculoza la un loc.
Deși sistemul de canalizare centralizat
este considerat standardul în salubrizarea eficientă,
soluțiile din țările dezvoltate
nu pot fi aplicate la scară în națiunile sărace.
Inovatorii de pe tot globul dezvoltă soluții personalizate
care pot fi mai sigure, mai accesibile
și mai ecologice.
Adesea, un vizionar poate acționa mai rapid și mai eficient
decât orice guvern.
Acest bărbat a creat un sistem de salubrizare
pentru oameni nevoiași.
Am crescut în mahala.
În mahalale, insalubritatea este o constantă în viață.
În fiecare zi, de dimineață până seara, mă întreb:
„Cum pot face ca fratele, sora sau vărul meu,
care încă trăiesc insalubru, să aibă o viață mai bună?”
Compania lui Dixon, Sanivation, e o soluția locală la o problemă globală.
Oferă toalete și tratare a deșeurilor pentru 20.000 de oameni din Kenya,
în mod rentabil.
Am ajutat 106 de gospodării timp de peste trei ani.
Suntem încântați de efectul pozitiv asupra acestor familii
în fiecare săptămână, lună și an.
EVALYNE AYPTI CLIENT SANIVATION
La început, aveam o toaletă comună
pentru toată parcela de teren.
Era nesănătoasă, fiindcă o foloseau atâția oameni.
Nu e sigură pentru mine și pentru copii.
Acum am un Blue Box, pe care îl pot folosi oricând
și care e sigur, fiind în casa mea.
Sunt fericită că familia mea e în siguranță.
Sanivation colectează deșeuri umane săptămânal,
cu ajutorul a 98 de angajați care transportă materia
la stația de tratare.
Dar Dixon nu se mulțumește
cu reducerea transmisiei bolilor,
ci transformă deșeurile într-o resursă.
Odată aduse aici, tratăm deșeurile cu tehnologia noastră.
Ucidem toți patogenii cu energie solară.
În următoarea etapă, le amestecăm cu reziduuri agriculturale,
și rezultă un produs din fecale.
Acesta poate fi folosit ca înlocuitor pentru cărbune.
Acest cărbune are emisii de carbon reduse
față de cel tradițional.
Arderea este de trei ori mai lungă, creând economii.
În plus, pentru fiecare tonă de produs vândut,
se salvează 88 de copaci.
Vânzările acoperă costurile operaționale.
Astfel, modelul nostru este atrăgător
și o opțiune bună pentru guvern.
Sanivation lucrează cu guvernul
pentru a se extinde în Kenya și mai departe.
Acest gen de parteneriat este esențial pentru popularizarea inovațiilor
ca Water Box, Majik Water sau Sanivation.
Dar recuperarea resurselor din apă și salubrizare
nu este importantă doar în țările în dezvoltare.
Soluțiile creative sunt importante și în orașe ca Chicago.
Aici se află cea mai mare stație de epurare a apei din lume.
Orașul are trei milioane de locuitori,
care produc milioane de litri de apă uzată în fiecare zi.
Primim cam 2,8 miliarde de litri de apă în fiecare zi, în medie.
Putem umple un bazin olimpic în aproximativ 12 minute.
Una dintre substanțele poluante care trebuie epurate este fosforul,
fiindcă fosfații în exces în cursurile de apă
stimulează creșterea algelor și a altor plante acvatice.
Dacă sunt prea multe plante, acestea pot colmata canalele.
Deși excesul de fosfor afectează ecosistemele acvatice,
elementul în sine este o componentă esențială a ADN-ului,
deci esențial pentru viață.
Dar fosforul este o resursă finită, care dispare rapid.
Savanții se tem că am putea avea un deficit global de fosfor din anul 2035.
Dacă am putea înlătura un poluant din ape uzate
și să extragem valorosul fosfor pur?
Pe scurt? Se poate.
Fosforul este prins în materie organică,
pe care o scoatem din apă.
Inițial, materia este îmbibată cu apă, care trebuie drenată.
Apa extrasă are o concentrație ridicată de amoniac și fosfor.
Dacă luăm acest lichid
și facem puțină magie chimică,
adăugând clorură de magneziu,
putem obține un produs
folosind tehnici de îngrășământ.
Produsul poate fi apoi vândut ca îngrășământ în agricultură.
Pe deasupra, este deosebit.
Nu este ceva ce poate fi înlocuit ușor,
fiindcă este un îngrășământ cu eliberare lentă.
Ce e mai bun decât a face din deșeu, resursă,
din care mai poți să și faci bani?
E un îngrășământ comercial care poate crea venituri.
Odată vândut, primim o parte din profituri.
Ironia epurării apei e
că în apa uzată se găsește de două ori mai multă energie
decât e necesară ca să o epurezi.
Așadar, de ce investim atâta energie în ceva
ca să distrugem energia existentă?
Asta facem, în fapt. E absurd!
Avem cantități uriașe de resurse gratuite care se scurg prin conducte,
dar noi cheltuim bani ca să le distrugem.
ANDALUZIA, SPANIA
Poate că trebuie să regândim de la zero conceptul de „deșeu”.
După cum e vorba: „Gunoiul unuia e comoara altuia.”
Orașul Chicago ține algele sub control
înlăturând fosforul din apele uzate,
dar un gânditor nonconformist din Spania
încurajează în mod intenționat creșterea algelor,
exploatând o resursă simplă, dar adesea uitată.
Algele sunt cel mai vechi organism de pe planetă,
fiindcă se bazează pe trei elemente:
soare, nutrienți și apă.
Aici creăm alge.
Nu așteptăm un milion de ani, ci o facem în trei ore.
Avem bazine poreclite „piste de curse”,
în care algele cresc timp de trei zile.
Le dăm apă reziduală.
Apoi separăm algele de apă și le băgăm în digestor,
unde sunt transformate în biogaz sau metan…
după etapa de purificare a gazului.
E incredibil cât oxigen pot produce algele.
Folosim acest oxigen ca să epurăm apa
și ca să avem suficiente alge pentru a produce biocombustibili.
„De la toaletă la rezervor” a fost visul meu.
Sunt pasionat de mașini.
Pot băga apa reziduală în mașină și conduce cât am chef.
Putem crea ferme de alge în toată Andaluzia,
și produce destul biometan pentru 30 de milioane de mașini.
Putem schimba lumea pas cu pas.
Gândirea laterală este critică în această criză.
Apa potabilă poate fi obținută în multe moduri.
Majik Water imită cărăbușii namibieni.
Dar și alți inovatori găsesc în natură soluții la criza apei.
Imitarea naturii în acest scop se numește „biomimetică”.
În prezent, oamenii caută apă de o calitate suficientă de ridicată.
Apoi o tratăm sau o epurăm cât e nevoie,
o folosim, apoi o aruncăm.
Natura nu face asta.
Natura reciclează fiecare strop de apă de pe întreaga planetă.
Apa existentă în prezent a fost prezentă dintotdeauna,
și a fost reutilizată și reciclată de natură
timp de miliarde de ani.
COPENHAGA, DANEMARCA
Ca să imite procesul natural de reciclare,
savanți din Danemarca cercetează celule din corpul uman.
Au descoperit o proteină care poate fi accelerată și adaptată
la o membrană care poate purifica apa.
Peter a venit în laboratorul meu
la puțin timp după ce a absolvit, cu o fiolă.
Are mereu o fiolă cu proteine la el.
Un om obișnuit are în corp între 40 și 50 de variante
de proteine acvaporine.
Acestea au funcții esențiale, reglând diferite fluxuri.
Imaginați-vă că, după ce mâncați sau beți o cafea,
substanțele ar merge direct la creier și l-ar stimula imediat.
Ați lua-o razna după fiecare ceașcă de cafea.
Corpul a învățat să regleze
fluxul acestor molecule în corp.
Proteinele acvaporine sunt esențiale.
Am luat această entitate biologică, această proteină,
și am integrat-o într-o membrană.
Copiem sistemul de filtrare din natură.
Folosind tehnologii biologice, extragem proteina
care filtrează apa în ființele vii în mod extrem de eficient.
MOLECULE DE APĂ MEMBRANĂ CELULARĂ - PROTEINE ACVAPORINE
Este o metodă creată de natură
în 3,8 miliarde de ani de evoluție.
Noi construim pe această fundație.
Un gram de proteină poate filtra sute de litri de apă pe secundă.
Punem un strat de proteine pe membrană
pentru a obține apă curată.
În plus, pe lângă filtrare,
putem extrage apă prin procesul de osmoză inversă.
Putem dezvolta o gamă cu totul nouă de produse de filtrare
cu acest element găsit în natură.
Tehnologiile membranare precum proteinele acvaporine
sunt folosite și pentru avansuri uriașe
în extragerea de apă dulce din oceane.
Apa de mare are salinitate ridicată.
Ca să elimini sarea, ai nevoie de multă energie,
așa că apa potabilă extrasă din mare e cea mai scumpă.
Inovațiile în domeniul desalinizării se axează pe asta.
În anii '60 și '70, se consumau 40 kWh per metru cub de apă desalinizată.
Acum consumăm mai puțin de 4 kWh,
deci am redus consumul de energie pentru desalinizare cu 90%.
Acum încercăm să înjumătățim această cifră.
În prezent, avem o abundență de inovații promițătoare
care nu erau disponibile acum 20 sau 30 de ani.
Putem crea biomateriale din ape uzate.
Putem transforma apa uzată în energie.
Putem purifica apa la nivel molecular.
Putem face lucruri de negândit acum câteva decenii.
La un centru major de cercetare a apei din Singapore,
tehnologii membranare sunt folosite pentru progrese uriașe
în extragerea de apă dulce din oceane.
Tehnologia de desalinizare va continua să evolueze,
dar o soluție mai simplă ar putea fi deja la îndemână.
Reutilizarea apei pe care o avem deja.
DISTRICTUL ORANGE, SUA
Pe coasta Pacificului, în California,
consumul excesiv de apă pentru populația în creștere și industrie
a provocat deficite-record,
care au demonstrat guvernului local că metoda veche de a transporta apa
nu mai este viabilă.
În sudul Californiei, clima este uscată.
Ne-am obișnuit cu un stil de viață care implică un anumit consum de apă.
Ne bazăm pe resurse externe de apă, din California de Nord
și din fluviul Colorado,
aduse prin apeducte construite cu decenii în urmă.
Privind în viitor, știm că populația va crește,
iar sursele externe de apă sunt afectate de aceeași secetă.
Apeductul Colorado transportă apă
din fluviul Colorado până în California de Sud.
Transportarea apei este scumpă și are un consum energetic imens.
Iar acum, nu face față la cerințele actuale ale Californiei.
Asta era o zonă agriculturală. Numele districtului vine de la portocale.
Era plină de câmpuri de portocali și de soia.
Există o percepție veche în toată SUA, nu doar în California,
că apa din sol este o resursă naturală
care nu este contaminată și este de calitate ridicată.
Că se regenerează de la sine.
Că natura va aduce ploaie și precipitații
care vor alimenta pânza freatică.
Precipitațiile nu ajung.
Nu ne putem baza doar pe natură, așa că am căutat soluții alternative.
Există metode artificiale de a realimenta stratul acvifer în mod durabil.
Așa că ne-am gândit să recurgem la apele uzate.
Echipa lui Mehul a depus eforturi mari să convingă guvernul
că alimentarea pânzei freatice cu apă reciclată
va crea rezerve stabile pentru viitor
și va preveni seceta.
Tehnologia membranară elimină contaminanții
și purifică apa care în trecut era imposibil de epurat.
Avantajul depozitării subterane este că nu pierdem nimic.
Pierdem mai mult…
Într-un bazin sau un lac mare,
cel puțin 5% din apă se evaporă.
E un fel de strat de protecție natural,
care o apără de contaminanții din mediu.
E un fel de bazin de colectare ideal al naturii.
Am dat lovitura pe plan geologic
având un acvifer subteran atât de mare.
Cât timp avem grijă de el, ne putem susține populația.
Desigur, în multe părți ale lumii,
orașele mari epuizează pânza freatică,
iar guvernele sunt copleșite.
Aici poate interveni industria.
Mexico City, un oraș cu 20 de milioane de locuitori,
se scufundă la propriu,
iar drumuri și clădiri se surpă.
Nu ne putem baza doar pe guverne să rezolve problema.
Pentru a aduce schimbări pe plan global, va fi nevoie de implicarea
unora dintre cei mai mari consumatori de apă.
Industriile trebuie să-și dezvolte strategii axate pe asta.
Trebuie să reutilizeze, recicleze și economisească apa,
pentru ca generațiile viitoare să nu sufere.
Producția industrială implică adesea consum de apă la o scară uriașă.
Industria cosmetică nu este cea mai rea,
dar a început să aplice inovații
care ar putea influența consumul de apă în multe arii din manufactură.
Curățarea echipamentelor între cicluri consumă cea mai multă apă,
așa că producătorul de cosmetice L'Oréal a țintit această etapă a producției.
Apa este esențială pentru funcționarea eficientă a companiei.
În zonele unde apa este limitată,
trebuie să facem tot posibilul pentru a reduce impactul
asupra acestor comunități și regiuni, prin uzul de apă.
Trebuie să reducem consumul.
Ca să reducem consumul, am început cu utilizarea mai eficientă a apei,
apoi am reutilizat și reciclat apa pe care o folosim.
Am observat că nu e suficient să fim mai eficienți.
Așa că ne-am întrebat ce putem face.
Soluția era evidentă: apa deversată.
În natură, apa nu este risipită.
Aceasta este sursa noastră de apă curată în locul apei epurate de la oraș.
Apoi am creat proiecte de reciclare.
La sfârșitul lui 2018, aveam 12 fabrici cu sisteme de reciclare.
Pe baza acestor experiențe pozitive
cu sistemele de reciclare,
am vrut să ducem sistemul mai departe,
și am creat conceptul de „fabrică uscată”.
100% APĂ DE LA ORAȘ
„Fabrică uscată” înseamnă că 100% din apa consumată în procesul industrial
este reutilizată sau reciclată.
Apa de la oraș nu este necesară,
reducând consumul în mod semnificativ.
În prezent, introducem conceptul de fabrică uscată
în mod prioritar la fabricile cu consum ridicat de apă.
De asemenea, la fabricile din regiunile
unde resursele de apă sunt limitate.
Precum aici, în Mexic.
Dacă alte industrii ar urma acest model,
consumul global de apă pentru manufactură
ar putea fi redus cu până la 90%,
în funcție de industrie.
Nu avem de ales.
Trebuie redus impactul asupra mediului.
Nu avem un plan B.
Toată lumea trebuie să conștientizeze asta și să contribuie.
Producția de cosmetice nu e singura industrie cu un consum ridicat de apă.
De exemplu, industria textilă, precum cea din India,
e printre cei mai mari consumatori.
Multe fabrici au contribuit semnificativ la poluarea locală.
Au contaminat apa cu înălbitori, coloranți și alte substanțe chimice,
lăsând cetățenii fără apă potabilă.
În 2010, guvernul a impus
ca toate stațiile de vopsire și înălbire să fie ecologizate sau vor fi închise,
amenințând 55.000 de locuri de muncă.
Un proprietar de fabrică de textile din sudul Indiei a acceptat provocarea,
descoperind o soluție durabilă
și dând un exemplu altor fabrici din regiune.
În 2010, apa reziduală era o problemă majoră.
Apa reziduală era deversată, iar cursurile de apă erau colorate.
Din cauza vopsitoriilor și fabricilor chimice,
substanțele chimice ajungeau în râul Noyyal.
Dacă intram în râu, ne îmbolnăveam.
Ne dureau picioarele.
Aveam o senzație de arsură.
Acum facem eforturi susținute să modernizăm tehnologia.
Râul, care era colorat acum două decenii,
acum este curat, și nu se deversează în el.
Apa folosită în procesul de vopsire conține înălbitori, chimicale și săruri,
dar acum este epurată în loc să fie deversată în apele locale.
În loc să extragă apă din râu,
compania lui Rahul refolosește 90% din apa necesară producției.
Situația s-a îmbunătățit mult față de și acum cinci ani.
Efluentul de la fabrica noastră, care conține săruri, coloranți și cloruri,
este transportat la o stație,
unde este stocat timp de 24 de ore.
Acolo, apa este tratată, dedurizată și filtrată prin membrană.
Prin filtrare obținem apa epurată,
iar reziduurile sunt duse la evaporator,
unde extragem sarea cristalizată.
Apa filtrată și sarea din evaporator sunt folosite în fabrică.
90% din apă e reutilizată.
Toată elementele conlucrează.
Substanțele chimice, coloranții și filtrele merg mână-n mână.
Dezvoltăm un sistem ciclic.
Încercăm să avem o industrie ecologică.
E timpul ca toată lumea să înțeleagă și să aplice soluții.
Nimeni nu se mai poate ascunde după deget.
În altă parte a Indiei, nu poluarea, ci resursele de apă sunt problema.
În 2019,
un oraș cu 10 milioane de locuitori a trecut prin ceva odată de negândit,
dar care devine tot mai comun.
Ziua Zero.
Când un oraș rămâne fără apă potabilă.
Toată lumea din Chennai caută un singur lucru: apă.
Chennai trece printr-o criză a apei. Anul trecut nu au fost ploi.
Pânză freatică nu e suficientă, apa de ploaie nu e colectată corect
și rețeaua de apă nu ajunge peste tot.
Multe clădiri se bazează pe apă adusă cu autocisterne.
Recent, șoferii au ținut o grevă de patru sau cinci zile.
Oamenii au rămas fără apă.
Situația se agravează încontinuu, deci trebuie luate măsuri.
Spre deosebire de majoritatea localnicilor,
care caută cu disperare apă,
cele aproape 200 de familii din acest complex nu au probleme.
Cum au evitat acești locatari să cumpere apă scumpă adusă cu cisterna?
Fiind inventivi.
În adolescență, nu-mi băteam capul cu asta,
dar, ca mamă, vreau să-i ofer copilului lucrurile esențiale ca apa.
Am explicat tuturor
de ce trebuie să colectăm apa de ploaie și cum să facem asta.
Toată lumea a fost instruită și face asta.
La nivel de comunitate,
am decis că nu vom cumpără niciun strop de apă.
Am decis să modernizăm sistemul de canalizare,
stația de epurare a apei
și sistemul de colectare a apei de ploaie.
Apa trece prin canalele de colectare.
Este strânsă în bazin, apoi o folosim în complex.
Modernizările acestea ne-au adus beneficii enorme.
În spatele meu se vede o grădină superbă.
Poate vă întrebați de unde avem suficientă apă pentru spațiul verde.
Nu este apă din pânza freatică.
Este apa reutilizată din sistemul de canalizare.
Vegetația e luxuriantă.
Când mă uit pe fereastră, văd comunitățile învecinate.
Mă întreb dacă au același sistem de management al apei
pe care îl avem noi aici.
Așa și-ar putea rezolva toate problemele cu apa.
Fiecare strop de apă este valoros și nu trebuie risipit.
Toată lumea câștigă.
Când tratezi problema apei la nivel local,
schimbând mentalitatea, nu doar tehnologia,
reduci costurile de reutilizare a apei.
Revenim la deficitul de apă.
Noi credem că reutilizarea apei
este poate cea mai inteligentă și eficientă soluție.
Tendința generală este
reutilizarea indirectă și reciclarea a apei.
În California, am văzut conservarea apei la nivel municipal.
În India, un complex rezidențial din Chennai și-a asigurat propria apă.
Dar se mai poate reduce scara?
Desigur!
LEEUWARDEN, ȚĂRILE DE JOS
Aici, în Țările de Jos,
un grup numit Alianța Olandeză a Apei
a introdus tehnologie avangardistă
care ne permite să reciclăm apa chiar în locuințele noastre.
În industrie, se iau măsuri pentru a reduce consumul de apă.
Și în agricultură.
Acum, e rândul consumatorilor.
Risipim prea multă apă, deși soluția e simplă.
Avem sursa de apă în locuință deja.
Hydraloop este un sistem de reciclare a apei uzate menajere,
de la baie, duș și mașina de spălat.
O epurează pentru reutilizare
la toaletă, mașina de spălat, grădină și piscină.
Am creat un mod inovator de a epura apa.
Am combinat șase tehnice deja existente.
Folosite împreună, aceste tehnici simple
epurează apa ca să fie curată, limpede și sigură,
certificată la cele mai înalte standarde internaționale pentru reutilizare.
Economisim 3.000 de litri de apă lunar.
E o cantitate mare.
Deci economisim 30.000 de litri de apă în fiecare an.
Sperăm ca în 20 de ani
toate casele să fie construite cu sisteme de reciclare a apei.
Dacă nu începem…
să ducem un trai durabil, pentru care apa este esențială…
o să fiu dezastru la nivel global.
În zece ani, pe planetă vor trăi 8,5 miliarde de oameni.
Dacă și numai 5% dintre ei vor recicla apa la domiciliu,
consumul global nu va mai crește.
Acesta este avantajul reciclării la nivel rezidențial.
Multe inovații în filtrarea apei
au fost gândite pentru aplicații distante
față de planeta albastră pe care vrem să o conservăm.
E foarte scump să duci apă pe Stația Spațială Internațională.
Costă zeci de mii de dolari per litru.
NASA investește mult în reciclarea apei.
Pe Stația Spațială Internațională,
singurele surse de apă sunt urina reciclată și condensul,
adică apa din respirație produsă prin alimentație.
Am dezvoltat tehnologii care imită funcția intestinului subțire.
Studiem cum funcționează
și ce anume îi dă capacitatea regenerativă.
Apoi folosim inginerie genetică
și alte tehnici pentru a crea membrane cu ajutorul cărora să reciclăm apa.
O singură cană de apă ți-ar fi suficientă.
Ai putea să o reciclezi la infinit.
Acești inovatori sunt o sursă de inspirație.
Cu resurse limitate, cel mai adesea,
ei își salvează comunitățile și reduc impactul crizei de apă.
Dar nu putem lăsa soluțiile doar pe mâna experților,
inginerilor și vizionarilor.
Toți avem responsabilitatea să acționăm acum,
pentru a crea minunata lume albastră.
Faptul că există modele
de oameni care au deja rezultate pozitive este încurajator.
Rămâne doar să adoptăm soluțiile cât mai repede.
În mare parte, trebuie doar să gândim altfel
și să adoptăm noile idei, iar asta depinde de noi toți.
Mulți dintre noi ar putea doar să forțeze companiile de utilități
să adopte strategii mai progresiste privind consumul de apă și salubrizarea.
Alții am putea să ne aplicăm talentele la soluții.
Întrebați-vă: „Ce pot face eu să contribui la soluție?”
Răspunsurile sunt pretutindeni.
Putem fi mai atenți la consumul nostru de apă
și la cel al prietenilor și rudelor.
Putem căuta noi tehnologii, precum pe cele pe care le-am văzut,
și să le aplicăm acasă, la muncă și în comunitate.
Putem susține companii pioniere în gospodărirea apelor.
Putem încuraja brandurile preferate
să-și regândească politicile legate de apă.
Putem pune presiune pe guvernele locale, regionale și naționale să ia măsuri,
prin scrisori, e-mailuri, petiții și campanii online.
Aceste lucruri pot avea un efect imediat și durabil.
Problema aceasta are soluții.
Știm cum să o rezolvăm.
Am pus în practică răspunsurile.
Știm că se poate.
Trebuie doar să punem cap la cap modelele de afaceri,
iar guvernul să creeze cadrul legislativ
pentru a susține reciclarea apei.
Nu cred că ne lipsește tehnologia necesară.
Piedicile sunt ridicate de finanțe, politică și legislație.
Băncile controlează două treimi din banii lumii.
Dacă băncile ar impune condiția ca, pentru fiecare împrumut,
să se facă economii de apă, ar fi colosal.
Mesajul către public privind apa este o propoziție simplă:
„Cereți mai mult și mai bine.”
Este posibil.
E nevoie de lideri puternici
să exploreze metode care nu au mai fost încercate,
pentru că așa este corect.
Așa este corect pentru societate și pentru mediu.
Este atitudinea corectă pentru viitorul omenirii.
Pentru unii dintre noi, acțiunea poate însemna
recunoașterea valorii inexprimabile a apei
și disponibilitatea de a plăti pentru o resursă atât de valoroasă,
chiar și acolo unde pare să existe din belșug.
Așa cum schimbările climatice au galvanizat activismul global,
așa și criza apei necesită mobilizări masive de oameni
cărora le pasă de viitorul nostru comun.
Trebuie să creăm o mișcare care să fie adoptată de generația tânără.
Ei nu vor tolera să menținem statu-qoul.
Fiecare pas pozitiv,
fiecare inovație pe care o aplicăm,
fiecare inițiativă legislativă adoptată
ne îndepărtează de catastrofă.
Este posibil, ba chiar obligatoriu, în timpul vieții noastre,
sau lumea va arăta foarte diferit pentru copiii noștri.
Vrem să vedem că guvernul se angajează să investească,
pentru ca salubritatea să fie o realitate pentru toți.
Vrem ca toți oamenii să aibă acces la apă potabilă și salubrizare
în timpul vieții noastre.
Suntem la un pas de a fi lipsiți de speranță, dar nu încă.
Dacă ne unim, putem schimba ceva.
Dacă vezi lucrurile minunate care se fac în lume,
găsești inspirație și îți dai seama că toți putem schimba ceva.
Suntem norocoși că noi vom rezolva asta.
Peste o sută de ani, va fi inimaginabil să rezolvi o asemenea problemă.