Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ingenting kan ersätta vatten.
Det är vår dyrbaraste resurs.
Vi behandlar det inte som en kris när vi borde göra det.
Tänk om vi botade cancer i morgon
men att det om hundra år fanns en miljon barn som dog i cancer.
Det vore otänkbart.
Men det är situationen vi har med vatten.
Regeringen har underlåtit
att berätta sanningen för folket om situationen vi står inför.
Runt 7,7 miljarder människor har ärvt jorden.
Nästan två miljarder kämpar för att överleva utan rent dricksvatten.
Vattenkrisen är inte nära eller på horisonten.
Den är här. Nu.
FN uppskattar att år 2025
kommer 1,8 miljarder människor att leva i vattenstressade områden.
Människor kommer inte att genast svälta och dö.
De flyttar när de inte har resurser att bo kvar.
Tvärtemot det många tror,
gäller krisen inte bara utvecklingsländerna.
Den har redan börjat påverka alla, överallt.
Vårt förändrade klimat behåller mer vatten för sig själv.
Föroreningar förstör våra tillgångar.
Infrastrukturer går sönder fortare än de kan repareras.
Och varje dag blir vi allt fler som törstar efter vatten.
Vattenkriser orsakas vanligtvis inte av naturen, utan människan.
Om vi inte planerar eller använder rätt teknik,
och om vi inte agerar fort nog,
kommer vi att misslyckas.
Det är en skrämmande kris.
Men tänk om lösningar fanns att få?
Just nu jobbar en global armé av visionärer och innovatörer
på att återuppfinna vattensystem som kan transportera och rena det vatten
som vi är beroende av för våra liv.
Utmaningarna världen står inför kan delas in i tre kategorier.
Den första är vattenbristen.
Den andra gäller att bygga klimattåliga infrastrukturer.
Och den tredje är att göra allt det på ett sätt som vi har råd med.
Problemet med krisen är
att drickbart vatten kommer att försvinna,
medan odrickbart vatten kommer att dyka upp överallt.
Det finns lösningar. Nu gäller det bara att tillämpa dem.
Det här är en kamp mot klockan.
Det är förkrossande att vi har lösningar men inte kan få ut dem snabbt nog.
Efterfrågan på vatten, inte bara för befolkningen
utan även för vår livsstil, har växt enormt.
Men vi vill ändå göra saker på samma sätt som förr.
Vid förra sekelskiftet var alla ansvariga för sitt avlopp.
De försåg sig själva med vatten. De grävde en brunn
eller hämtade vatten ur en bäck.
Sen använde de en latringrop eller utsläpp bakom huset.
Det medförde folkhälsoproblem.
Folk blev sjuka, och regeringar runt om i världen
tog över och sa att det här är en regeringsfunktion.
Vi måste se till samhällets säkerhet och välfärd,
kosta vad det kosta vill.
Det resulterade i otroligt dyra avloppssystem med rör till varje hus.
Ett vattenrör och ett avloppsrör.
Otroligt invecklade nät och system.
De blir gamla och måste bytas ut, vilket medför väldiga utgifter.
Men det gav en säker miljö.
Det löste den folkhälsofrågan.
Att försöka uppehålla systemen gör problemet värre.
När vi slösar allt mer pengar på en föråldrad infrastruktur,
blir utmaningen att släppa ett äldre, ineffektivt system
och börja öppna våra sinnen för nya sätt att hantera vatten.
Inget skärper tanken som en kris.
Så när Flint i Michigan upptäckte bly i dricksvattnet,
krävde aktivister inte bara en förändring.
De sökte själva efter kreativa lösningar på problemet.
En av de kreativa tänkarna är rapparen, skådisen och entreprenören Jaden Smith.
Mitt engagemang för vatten
började när jag var runt 11 år.
Det var när jag lärde mig om miljön av mina lärare i skolan.
Det ledde till att jag ville göra en aktiv förändring.
Jag ville göra skillnad i världen.
Jag har alltid velat göra mer, gå ut i världen och skapa förändring.
Jag vill ta ett reningssystem till Afrika och Indien.
När jag började utveckla idéerna insåg jag att vi har problem här hemma.
Vi har vattenreningsproblem på vår egen bakgård.
Vi måste ta itu med dem.
Man kan se hur krisen har påverkat alla här i Flint.
Man ser barn och gamla som fortfarande inte kan använda kranvatten.
Det är hjärtskärande.
Vi ville ge tillbaka till samhället
och ge rent vatten till dem som inte har tillgång till det.
Därför tog vi vattenbåset till Flint.
VATTENBÅSET
Vad det gör är att rena vattnet,
och man kan tappa 45 liter rent vatten i minuten.
Det är specifikt gjort för att filtrera bort bly
och vi har folk på plats som testar vattnet varje dag.
Hela vår plan och vårt mål är att få det att funka här först,
och sen ta det vidare över världen där de har samma problem och säga:
"Okej, ni kanske inte har ett blyproblem, så låt oss ändra inställningarna."
Målet är att ha båset där det kan behövas
och modifiera det för specifika platser,
så att det kan funka lika effektivt som det gör i Flint.
Vatten ses som en global fråga för det påverkar alla på planeten,
men det är en lokal fråga.
Vi måste ta itu med det stad för stad, ort för ort.
Så vad vi märker är att de som är mest utsatta,
som kämpar med torka eller försämrad vattenkvalitet,
det är människor utanför ramarna som verkligen är innovativa.
Och det är där framtiden ligger.
En sån innovatör är Beth Koiji,
som fick tänka utanför lådan när hennes brunn sinade.
När jag gick min grundutbildning
var jag trött på att titt som tätt få vattenburna sjukdomar.
Så jag började göra mina egna vattenfilter
för att döda eller ta bort bakterierna.
Jag tog med det ut i samhället
och visade folk hur man gör enkla filter hemma.
Filter är faktiskt inte billiga i Kenya.
2016 stod Kenya inför en svår torka.
Det kändes att människor inte såg filter som en lösning.
De hade inte tillräckligt med vatten.
Det enda valet de hade var att hämta vatten ur floden.
Barn gick till floden om dagarna och hade inte tid med skolgång.
Vattnet har höga nivåer av kemiska föroreningar. Det går inte att dricka.
Så vi behövde nåt speciellt som kunde ta till vara på luftfuktigheten.
Frustrerad över upplevelsen att se hur vattenbristen gick åt hennes land,
såg Beth till naturen för att lösa problemet.
Att utvinna vatten ur luften är inget nytt koncept i naturen.
Det finns namibiska skalbaggar
som får sitt dricksvatten från atmosfären.
Det finns sex gånger mer vatten i atmosfären än i alla floder i världen.
Det är en enorm resurs som inte har utnyttjats ännu.
Hon skapade en apparat som hämtar rent vatten ur luften.
Hon kallar den Majik.
Beth tog sin uppfinning till barnhemmet Ark,
så barnen kunde fokusera på skolan och slippa gå kilometervis efter vatten.
Tekniken är väldigt enkel.
Den fungerar som ett kylskåp eller en luftkonditionering.
Luften dras in av en fläkt och går genom en kondensator.
Det är där kondenseringen sker och vattnet samlas i en tank.
Vi har haft en mycket torr årstid
så det här var det enda dricksvattnet för barnen.
Det var en trygghet.
Så länge man har luft kan man få rent dricksvatten.
Teknisk innovation räcker inte på platser där det primära hindret
för att få rent vatten är lika enkelt som det är svåröverkomligt.
Pengar.
Idag, år 2019, dör årligen en miljon barn under fem år
därför att de saknar rent vatten och sanitet.
Det var på min första vattenhämtning
som vidden av problemet slog mig.
Det var i en avlägsen by i Zambia,
med en 14-årig flicka.
Hon tog en dunk, jag tog en,
och vi gick iväg tillsammans med en tolk.
Och vi gick 1,5 kilometer till en brunn för att fylla dunkarna.
Jag frågade: "Vad ska du göra när du växer upp? Ska du bo här i byn?"
Hon såg sig runt och sa: "Nej, jag stannar inte här.
Jag ska till storstan Lusaka. Jag ska bli sjuksköterska."
Det påminde mig om att vara 14 år med Ben Affleck, när vi sa:
"Vi ska bli skådisar i New York."
Jag kom ihåg den där känslan.
Först när jag körde därifrån slog det mig
att om ingen hade haft förutseende nog att borra brunnen
nån kilometer från flickans hus
så hade hon inte kunnat nära några framtidshopp.
Hon skulle tillbringa hela dagen,
inte i skolan, utan med att samla vatten.
Välkomna Matt Damon och Gary White!
Jag läste historien om en kvinna som betalade 60 dollar i månaden
för att få flaskvatten så hon hade nåt att dricka.
Genom ert program fick hon ett lån för att skaffa sin egen vattenkälla.
Nu betalar hon av lånet med fem, sex dollar i månaden.
-Precis. -Ja.
Det är ett galet enkelt koncept som ingen har tänkt på förut.
Är det så enkelt? Att ge tillgång till pengar för en egen vattenkälla?
Ja, och sen deltar de i sin egen lösning.
De ger sig själva… De löser sitt eget problem.
Det vi gör på Water.org
är att undranröja hindren mellan människor,
rent vatten och sanitet.
Vi kan hjälpa dem med finansiering
så att de har råd med filter på hushållsnivå,
så att folk kan glädja sig åt, inte bara att de slipper gå efter vatten,
utan även att de har säkert dricksvatten.
Efter att ha samlat in runt 27 miljoner dollar i filantropiskt kapital,
har 1,1 miljarder delats ut i form av mikrolån.
Då kan människor få vatten och sanitetslösningar som passar just dem.
Den verkliga framgången för oss i den här strävan
har varit det faktum att lånen betalas tillbaka till 99 procent.
Och det är häpnadsväckande.
Det här är de fattigaste på jorden
och allt de vill är…
Om man justerar marknaden en smula
och ger dem värdigheten att lösa sitt eget problem, så gör de det.
Och om man tänker på dem, inte som välgörenhetsfall,
utan som kunder med ekonomiskt medborgarskap,
så häpnar man över det de gör.
Vi har nått över tre miljoner lån nu, så 99 procent är en verklighet.
Tillgång till rent vatten är bara en del av ekvationen.
En sund och hållbar framtid
hänger också på att vi löser en annan, lika akut aspekt av krisen.
Sanitet.
Enligt Bill och Melinda Gates Foundation
orsakar dåliga sanitära förhållanden över 1 200 dödsfall för barn under fem
varenda dag.
Det är mer än aids, mässling och tuberkulos tillsammans.
Trots att WC och centrala avloppssystem
anses vara normen för säker sanitet av många,
så kan utvecklade länders lösningar inte så lätt anpassas till fattiga länder.
Därför utvecklar innovatörer världen över lokalt anpassade alternativ
som kan vara säkrare, mer kostnadseffektiva och miljövänliga.
Ofta kan en individuell visionär handla snabbare och mer effektivt
än någon regering.
Som den här mannen. Han har utvecklat en lösning
för några av världens fattigaste.
Jag växte upp i slummen.
Och i slummen möter man sanitetsutmaningar varje dag.
Varje kväll och varje morgon tänker jag:
"Hur kan jag göra så att min bror, min syster, min kusin
som står inför sanitetsutmaningar, kan få ett annorlunda liv?"
Dixons företag, Sanivation,
är en lokal lösning på ett globalt problem.
De tillhandahåller toalettsystem för 20 000 människor i Kenya,
på ett ekonomiskt hållbart sätt.
Vi har 126 hem som vi har servat de senaste tre åren.
Och vi är glada att se hur vi påverkar familjerna,
vecka efter vecka, månad efter månad,
år efter år.
Först hade vi en delad toalett
som användes av hela tomten.
Det var ohygieniskt, för så många använde den.
Det var orent.
Det var ohälsosamt för mig och min familj.
Just nu har jag en Blue Box som jag kan använda när som helst.
Det känns tryggt att ha den inomhus.
Jag är så lycklig just nu, för min familj har det bra.
Sanivation samlar in avfallet en gång i veckan,
och 98 lokala arbetare kör materialet till en centraliserad reningsanläggning.
Men Dixon nöjer sig inte med att motverka sjukdomsspridning.
Han förvandlar avfall till en vinning.
När det kommer hit är vårt första steg att behandla det med vår teknik.
Vi utnyttjar bara solen och ser till att alla patogener dödas.
Sen går vi till nästa steg där vi blandar det med jordbruksrester,
och efter det har vi en produkt från avföring.
Den kan användas i stället för traditionellt kol.
Det här kolet ger mindre koldioxidutsläpp
jämfört med det traditionella kolet.
Det brinner tre gånger längre. Det sparar pengar.
Dessutom räddas 88 träd för varje ton kol som vi säljer.
Försäljningen av våra produkter täcker driftskostnaden.
Så det gör vår modell attraktiv och ett bra alternativ för regeringen.
Sanivation samarbetar med lokala myndigheter
för att utöka verksamheten i och utanför Kenya.
Den formen av partnerskap är avgörande för uppfinningar som vattenbås,
Majik Water och Sanivation.
Men återhämtningen av resurser är inte bara viktigt i utvecklingsländer.
Kreativa lösningar är lika viktiga i städer som Chicago.
Hem till världens största vattenreningsverk.
En stad med tre miljoner invånare,
där miljarder liter avloppsvatten spolas ut varje dag.
Vi får in runt 3,4 miljarder liter vatten per dag, i genomsnitt.
Vi kan fylla en olympisk simbassäng på runt 12 minuter.
En av föroreningarna som vi vill ta bort är fosfor.
I stora mängder uppmuntrar fosfor
tillväxten av alger och andra vattenväxter.
Och om man har för mycket alger, kan vattenvägarna täppas till.
Ett överskott av fosfor skadar vattnets ekosystem,
men själva elementet är en nyckelkomponent i dna
och väsentlig för allt levande.
Men fosfor är en begränsad resurs som håller på att försvinna.
Forskare är rädda att vi kan få en global fosforbrist redan 2035.
Tänk om vi kunde ta bort en förorening och utvinna ovärderligt, rent fosfor?
Kort svar? Det kan vi.
Fosfor finns i den organiska materian som vi renar från vattnet.
Först är det som en soppa,
så vi måste ta bort vattnet.
Vattnet är ett koncentrat
av ammoniak och fosfor.
Om vi tar den lösningen,
trollar lite med kemilådan och tillsätter magnesiumklorid,
så blir det en produkt, framställd med kommersiella metoder.
Och nu har vi en produkt som kan säljas som jordbruksgödsel.
Men det är inte vilken gödsel som helst.
Det är inte bara nåt man ersätter annan gödsel med,
för den är långtidsverkande.
Vad kan vara bättre än att göra avfall till en resurs?
En man kan tjäna pengar på.
Det finns en inkomstström för den. Det är kommersiell gödsel.
Det säljs och vi får en del av vinsten.
Ironin med vattenrening
är att det finns mer än dubbelt så mycket energi i avloppsvattnet
än vad man behöver för att behandla det.
Varför lägger vi så mycket energi på nåt för att förstöra den energi som finns?
Det är i princip det vi gör. Det är inte klokt.
Vi har enorma resurser som rinner gratis genom våra rör.
Sen lägger vi pengar på att slösa bort det.
ANDALUSIEN, SPANIEN
Vi kanske måste tänka om begreppet avfall helt och hållet.
Det heter ju: "En mans skräp, en annan mans skatt."
I Chicago förhindrar de överväxt av alger genom att avlägsna fosfor ,
men en innovatör i södra Spanien uppmuntrar algers tillväxt,
och skördar en enkel men förbisedd resurs.
Alger är faktiskt den äldsta organismen på jorden,
för de överlever på tre små saker.
Solsken, näringsämnen och vatten.
Här får vi fram våra alger,
och det tar inte en miljon år utan tre timmar.
Vi har bassänger som vi kallar "racerbanor".
Det är där algerna växer. Vi har dem där i tre dagar.
Vi göder med avloppsvatten.
Algerna separeras från vattnet, pumpas in i rötkammaren,
där de omvandlas till biogas eller metan
när vi har gått igenom gasreningen.
Man kan inte tro hur mycket syre alger faktiskt producerar.
Syret hjälper till att rena avloppsvattnet så att vi får rent vatten
och dessutom alger som vi kan skörda och använda till biobränsle.
"Toalett till tank" är vad vi gör, vad jag drömt om.
Jag är en bilkille och brinner för bilar.
Jag kan ta mitt avloppsvatten, tanka bilen och köra i väg i solen.
Vi kan bygga fler bassänger i Andalusien
och förse 30 miljoner bilar i Spanien med biogas.
Vi kan förändra världen steg för steg.
Det slags laterala tänkandet tillämpas även på problemet
att tillhandahålla färskvatten på olika sätt.
Majik Water imiterade den namibiska skalbaggen,
och andra innovatörer går till naturen för att lösa våra vattenproblem.
Att imitera naturen på det sättet kallas "biomimik".
Det vi gör nu är att hitta vatten av tillräckligt bra kvalitet.
Vi behandlar det lite bekvämt,
vi använder det och låter det förfaras.
Naturen gör inte så.
Naturen återvinner varje droppe vatten på planeten.
Vattnet vi har i dag är det vatten vi alltid har haft,
och det vattnet har återanvänts och återvunnits av naturen
i miljarder år.
I ett försök att kopiera naturens egen återvinningsprocess,
har forskare i Danmark letat djupt inuti våra kroppars celler.
De upptäckte ett protein som kan accelereras och anpassas
till en membranteknik för att rena vatten.
Peter dök upp i mitt labb en dag,
helt nyutexaminerad, med sin lilla behållare med vattenkanalsproteiner.
En vanlig människa har mellan 40 och 50 olika varianter
av dessa proteiner i kroppen.
De utför viktiga funktioner
som reglerar flödet av olika material.
Tänk hur det skulle vara om du åt mat eller drack kaffe,
och det gick direkt till hjärnan och stimulerade den.
Du skulle flippa ur varje gång du drack kaffe.
Din kropp har utvecklat sätt att reglera flödet av molekylerna i kroppen.
En viktig del i det är vattenkanalsproteinerna.
Här har vi tagit det biologiska proteinet och integrerat det i ett membran.
Vi kopierar naturens sätt att filtrera vatten.
Med biotekniska medel hämtar vi vattenkanalsproteinet
som filtrerar vatten i alla levande celler. Det är extremt effektivt.
CELLMEMBRAN VATTENKANALSPROTEIN
VATTENMOLEKYLER
Det har naturen utvecklat, inte vi,
under 3,8 miljarder år av evolution.
Vi står bara på axlarna av den utvecklingen.
Ett gram vattenkanalsprotein
kan filtrera hundratals liter vatten i sekunden.
Vi täcker ytan på ett membran med vattenkanalsproteinet,
och sen får vi ett naturligare vatten.
Och i stället för att filtrera vatten kan vi extrahera det med framåt osmos.
Vi kan öppna dörrarna för helt nya filtreringsprodukter
med den här komponenten som naturen har gett oss.
Membranteknik som vattenkanalsproteinet,
används för att ge dramatiska framsteg
i utvinningen av vatten från våra världshav.
Havsvatten är förstås väldigt salt,
och för att avsalta vatten behövs mycket energi.
Havsvatten är nåt av de dyraste vattenkällorna.
Vad gäller innovation inom havsvattenrening
är det vad vi jobbar på.
Man räknade med 40 kWh
per kubikmeter behandlat vatten på 1960- och 70-talen.
Nu går det mindre än fyra kWh per kubikmeter,
en 90-procentig minskning av energikostnaden för reningen.
Nu försöker vi minska det ytterligare.
Vi har en otrolig mängd spännande innovationer i dag,
som vi inte hade för 20 eller 30 år sen.
Vi kan skapa biomaterial från avloppsvatten.
Vi kan omvandla det till energi.
Vi kan rena vatten på molekylär nivå.
Sånt vi bara kunde drömma om för några årtionden sen.
Vid ett ledande forskningscenter i Singapore
används membranteknik för att göra dramatiska framsteg
inom utvinningen av vatten från våra världshav.
Medan framstegen i avsaltningen fortsätter,
kanske en enklare lösning finns närmare till hands.
Att återanvända vattnet vi redan har.
Längs Kalifornienkusten har en enorm överanvändning av vatten
på grund av en ökad befolkning och industriella krav,
orsakat en rekordhög vattenbrist som har uppmärksammat delstaten
på att de inte längre bara kan avleda vatten till området.
I södra Kalifornien har vi ett väldigt torrt klimat.
Vi har blivit vana vid en viss livsstil och vattenanvändning
som förlitar sig på vattenkällor från norra Kalifornien
och från Coloradofloden,
genom akvedukter som byggdes för många årtionden sen.
När vi började se framåt, visste vi att befolkningen skulle öka
och att källorna också skulle påverkas av torkan.
Coloradoakvedukten transporterar vatten
från Coloradofloden till södra Kalifornien.
Att transportera vatten är extremt energikrävande och dyrt,
och nu räcker det inte till för Kaliforniens behov.
Här har funnits mycket jordbruk. Det kallas ju "Orange County".
Fullt av apelsinlundar och sojabönsfält.
Det finns en tro,
inte bara i Kalifornien utan i hela USA,
att när man använder grundvatten så är det en naturlig källa,
fri från föroreningar, och att det är friskt vatten.
Och att det bara fylls på av sig själv.
Naturen gör det med regn, nederbörd.
Vi tror att det återhämtar sig så att vi kan fortsätta använda det.
Men naturlig nederbörd räcker inte.
Vi kan inte förlita oss på naturen. Vi såg oss om efter andra källor.
Det finns konstgjorda sätt att fylla på akviferen och göra den hållbar.
Så då tänkte vi: "Okej, nu tacklar vi avloppsvattnet."
Mehuls team arbetade hårt på att övertala regeringen
att ta renat avloppsvatten för att fylla på akvifererna.
Det skulle framtidssäkra Orange Countys vattenförråd
och undvika en ny torka.
Membranteknik är utmärkt på att avlägsna föroreningar
och rena vatten som man tidigare inte trodde kunde behandlas.
En underjordisk källa är toppen, för inget går till spillo.
Vi förlorar faktiskt mer…
När man ser en stor reservoar eller sjö,
där förloras fem procent i förångning.
Man har ett naturligt tak som håller vattnet fritt från miljöföroreningar.
Det är naturens perfekta förvaringskärl.
Det är en geologisk jackpott
att ha den här stora, underjordiska akviferen.
Bara vi tar hand om den så kan den försörja oss alla.
I många delar av världen
fortsätter storstäder att tära på grundvattennivåerna,
och stater har svårt att få grepp på problemet.
Där kan industrin göra en insats.
Mexico City, med sina 20 miljoner invånare,
sjunker bokstavligen under sin egen vikt.
Vägar och hus drabbas av sänkningar.
Att förlita sig på stater för en lösning räcker inte.
För att påverka situationen globalt, krävs ett progressivt engagemang
från världens största vattenanvändare.
Industrier måste sluta upp och sätta det på dagordningen,
och investera i teknik för att återvinna och spara vatten
så att framtida generationer inte hamnar i knipa.
Industriproduktion innebär ofta storskalig vattenförbrukning.
Även om kosmetikaindustrin inte är den största brottslingen,
har de börjat använda nya processer
som kan påverka vattenanvändningen inom många tillverkningsområden.
Att rengöra utrustningen
är den mest vattenintensiva delen av produktionen.
Här har kosmetikaföretaget L'Oréal
gjort de största förändringarna.
För oss som företag är vatten viktigt. Vi behöver det för att fungera effektivt.
I områden där det råder vattenbrist
måste vi göra allt vi kan för att minska vårt avtryck i samhällena,
i områdena, med vår vattenanvändning.
Så vi måste minska vår användning.
Vi började med effektiviteten för att minska vattenbehovet.
Vi återanvände vatten och sen gick det till rening.
Vi märkte att det inte räckte till.
Så vi började tänka: "Vad kan vi göra?"
Och det var så uppenbart eftersom vi släpper ut vatten.
I naturen ödslas inget vatten.
Det var en vattenresurs i stället för kommunalt vatten.
Så vi skapade återvinningsprojekt.
I slutet av 2018
hade vi runt 12 anläggningar som redan återvann sitt vatten.
Efter de positiva upplevelserna med återvinningssystemen,
ville vi driva systemet lite längre och utvecklade "torrfabriker".
100 % KOMMUNALT VATTEN
"Torrfabrik" betyder
att hela vattenbehovet för en industriell process
kommer från renat och återvunnet vatten.
100 % ÅTERVUNNET VATTEN
Inget kommunalt vatten behövs längre,
vilket dramatiskt minskar vattenförbrukningen.
Nu rullar vi ut torrfabrikskonceptet
till fabriker som har hög vattendrift,
och till fabriker i områden där vatten är en kritisk fråga,
som här i Mexiko.
Om industrin följer såna exempel,
kan den globala vattenförbrukningen för tillverkningsindustrin minskas
med upp till 90 procent, beroende på sektor.
Vi har inget val.
Vi måste minska vårt miljöavtryck. Det finns ingen plan B.
Alla måste vara medvetna och bidra.
TIRUPUR, INDIEN
Tillverkning av kosmetika
är bara en av många vattenintensiva industrier.
Ta till exempel textilföretag, som de i Indien.
De är några av de största vattenförbrukarna.
Och många av dem orsakar allvarliga lokala föroreningar.
De förgiftar vatten med färgämnen, blekmedel och andra kemikalier,
och lämnar närboende utan användbart vatten.
År 2010 krävde regeringen
att alla färgnings- och blekningsenheter måste bättra sig eller stänga ner,
vilket hotade 55 000 jobb.
En textilfabriksägare i södra Indien
svarade på utmaningen och upptäckte en hållbar lösning
som blev en förebild för andra fabriker i regionen.
År 2010 hade vi stora problem med utsläpp.
Förorenat vatten släpptes ut.
Floderna färgades av det.
På grund av färgningsfabriker och kemiska fabriker
släpptes kemikalier ut i Noyyalfloden.
Om vi gick i floden blev vi sjuka.
Vi fick smärtor i fötter och ben,
och det brände i huden.
Nu gör vi kontinuerliga framsteg och tekniken uppdateras.
Floden, som var missfärgad för två årtionden sen,
är nu ren och fräsch.
Nu har vi en drift med nollutsläpp.
Vatten från färgningsprocessen, inklusive blekmedel, kemikalier och salter,
renas nu i stället för att släppas ut i lokala vattenvägar.
Och i stället för att använda flodvatten
återanvänder Rahuls företag över 90 % av sitt textilbehandlingsvatten.
Situationen är mycket bättre jämfört med bara fem år tillbaka.
Utsläppen från vår fabrik med saltlösningar, färger och salt,
går till en reningsanläggning där vattnet förvaras i 24 timmar.
Sen behandlas det ytterligare och går vidare till membranrening.
Från membran får vi återvunnet vatten,
och resten går till en förångare där vi återvinner saltet.
Vattnet från membranreningen och saltet från förångaren används igen.
90 procent av vattnet återvinns.
Alla samarbetar.
Kemister, färgare och membranleverantörer.
Det är en driftskedja som vi utvecklar själva.
Vi försöker hålla vår industri miljövänlig.
Jag tror att det är hög tid nu för alla att medverka i det här.
Ingen kan smita undan längre.
CHENNAI, INDIEN
I en annan del av Indien
var problemet inte förorening, utan tillgång.
År 2019 upplevde en stad på tio miljoner det som en gång varit otänkbart,
men som nu blir allt vanligare.
En "nolldag",
när en stad får slut på dricksvatten.
Alla är ute efter en sak i Chennai,
och det är vatten.
Chennai står inför många kriser. Förra året hade vi inget regn.
Grundvattnet är obefintligt och regnvatten tas inte tillvara,
det finns inget bra vattennät.
Många lägenheter förlitar sig på tankbilar för att få vatten.
Nyligen strejkade tankförare i fyra eller fem dagar.
Då blev många utan vatten.
Det blir värre dag för dag, så folk måste göra nåt åt det.
Till skillnad från de flesta av Chennais tio miljoner desperata invånare,
är runt 200 familjer i de här lägenheterna inte det.
Hur undviker de som bor här att köpa dyrt vatten från tankbilar?
Påhittighet.
Som tonåring tänkte jag aldrig på det,
men som mamma vill jag ge det viktiga till mitt barn, som rent vatten.
Vi gick runt och förklarade
varför vi ska skörda regnvatten och hur det ska gå till.
Nu är alla med på noterna.
Vi fattade ett gemensamt beslut
att inte köpa en droppe vatten.
Så vi har bestämt att vi ska uppgradera vårt avloppssystem.
Vi ska uppgradera vattenreningen.
Vi ska uppgradera regnvatteninsamlingen.
Allt regnvatten samlas in
och går till en brunn, så att vattnet går till husen.
Alla de här förbättringarna har gett fantastiska resultat.
Bakom mig kan du se en stor, grön och fin trädgård.
Du kanske undrar:
"Var får ni vattnet för all den där grönskan?"
Det är inte grundvatten.
Det är vatten som vi har återvunnit från reningsverket.
Därav den frodiga grönskan.
När jag tittar ut genom fönstret och ser andra bostadsområden,
så tänker jag att om de hade samma vattenhanteringssystem som vi har här,
skulle det hjälpa till att lösa deras vattenproblem.
Vi känner att varje droppe vatten är för värdefull för att gå till spillo.
Det gynnar alla.
När man börjar hantera vatten lokalt,
vilket är en systemförändring,
så minskas kapitalkostnaderna och återvinningen blir enklare.
Jag går tillbaka till vattenbristen.
Vi tror att vattenåtervinning
är ett av de smartaste, mest effektiva sätten
att lösa det problemet.
Så vi vänder oss alltmer till indirekt återanvändning och återvinning.
I Kalifornien såg vi lokal vattenförvaltning.
Och i Chennai i Indien såg vi hur en bostadsförening
tog vattenförsörjningen i egna händer.
Men kan det bli ännu småskaligare?
Absolut.
LEEUWARDEN, NEDERLÄNDERNA
Här i Nederländerna har en grupp som heter Holländska vattenalliansen
infört en banbrytande teknik
som låter oss återvinna vatten i våra egna hem.
Man ser hur industrier vidtar åtgärder för att minska sin vattenanvändning,
Man ser det i jordbruket.
Och nu är det upp till oss konsumenter, vi slösar så mycket vatten.
Och det är så enkelt, för vi har vattenkällor hemma.
Hydraloop är ett återvinningssystem för gråvatten.
Det tar vatten från bad, dusch och tvättmaskin,
och renar det för återanvändning
i toalett, tvättmaskin, trädgård och pool.
Vi har skapat ett nytt och innovativt sätt att rengöra vattnet.
Vi använder sex tekniker som vi kombinerar.
Det är enkla tekniker, och tillsammans
behandlas vattnet så att det är rent och säkert,
och certifierat av högsta möjliga kvalitet
så att det kan återanvändas.
Vi sparar 3 000 liter vatten i månaden.
Och det är faktiskt mycket vatten.
Så årligen sparar vi upp till 30 000 liter vatten.
Vår vision är att om 20 år
ska inget hus byggas utan egen vattenåtervinning.
Om du inte börjar…
…att leva hållbart, och vattenhållning är en del i det,
så blir det en katastrof för hela världen.
Om tio år kommer det att finnas 8,5 miljarder människor på jorden.
Om bara fem procent återvinner sitt vatten hemma,
kommer det att stoppa ökningen av vattenanvändningen på planeten.
Det är vad återvinning i hemmet kan åstadkomma.
Många innovationer inom vattenfiltrering
utvecklades för användning långt bort från den blå planeten vi vill bevara.
Att förse den internationella rymdstationen med vatten är dyrt.
Det kostar tiotusentals dollar per liter att få upp det.
Vattenåtervinning är viktigt för NASA.
Just nu på den internationella rymdstationen,
är de enda vattenkällorna återvunnet urin och kondensat,
vilket är vattnet man andas ut när man äter.
Vi har utvecklat teknik som härmar tunntarmens funktion.
Vi ser på hur det funkar.
"Hur har tunntarmen en så regenererande förmåga?"
Sen går vi till labbet och använder genteknik,
och en mängd annan teknik, som hjälper oss att skapa membran
för att återvinna vatten.
Du kan ta med en kopp vatten, och det är allt du behöver.
Du kan återvinna det om och om igen.
Det är inspirerande att se dessa innovatörer,
ofta med mycket begränsade resurser,
rädda sina samhällen och stoppa vattenkrisen.
Men vi kan inte bara lämna lösningarna åt experter,
ingenjörer och innovativa visionärer.
Vi har alla ett ansvar att agera.
Och att göra det nu för att skapa en modig blå värld.
Om vi kan leta efter ledstjärnor, och se till exempel som fungerar,
det är uppmuntrande.
Sen gäller det att tillämpa och accelerera nya tillvägagångssätt.
Mycket av det som måste hända är att vi tänker annorlunda
och anammar de nya idéerna, och det är upp till oss alla.
För några av oss kan det innebära
att pressa allmännyttiga företag att modernisera vatten och sanitet.
För andra kan det vara att använda en talang och bli en del av lösningen.
Så fråga dig själv:
"Vad kan jag göra i dag för att vara en del av lösningen?"
Svaren finns runt omkring oss.
Vi kan tänka på hur vi, vår familj och våra vänner använder vatten.
Vi kan ta reda på ny teknik, som de vi just har sett,
och använda dem i våra hem, på arbetsplatser och i samhället.
Vi kan stödja företag som visar ledarskap inom vattenförvaltning.
Och vi kan uppmuntra märken vi bryr oss om
att tänka om sin vattenpolicy.
Vi kan påverka lokala, regionala och nationella myndigheter
att göra nåt konkret.
Brev, mejl, namninsamlingar och kampanjer på sociala medier…
De kan göra en omedelbar och varaktig skillnad.
Det är ett problem som går att lösa.
Vi vet vad svaren är.
Vi har testat svaren. Vi har sett dem.
Vi kan lösa problemet.
Det handlar om att skapa affärsmodeller, att lägga bitarna på plats,
att få regeringar att skapa regler som möjliggör vattenåtervinning.
Tekniken är inget hinder för att lösa vattenkrisen.
Det har att göra med finansiering och politik.
Banker kontrollerar två tredjedelar av världens pengar.
Om de ställde ett krav för varje lån de delade ut
att lånet måste ge en vattenvinst…
Vilken fantastisk möjlighet det skulle vara.
En enkel mening
till allmänheten om vatten är: "Kräv mer, kräv bättre."
Förmågan finns.
Det krävs ett starkt ledarskap
för att fatta nyskapande beslut.
Men det är det rätta.
Det är rätt för vårt samhälle. Det är rätt för miljön.
Det är rätt för mänsklighetens framtid.
För vissa av oss kan handlingar ta formen
av att inse vattnets oberäkneliga värde
och betala priset för en så värdefull resurs,
även i områden där vi har gott om vatten.
Klimatförändringar har gett upphov till gräsrotsaktivism över hela jorden,
och vattenkrisen kräver också att människor mobiliseras
som verkligen bryr sig om vår gemensamma framtid.
Jag tror att vi skapar en rörelse
hos den yngre generationen, och de kommer inte att tolerera
att saker förblir som de är.
Varje positivt steg som vi tar,
varje innovation som vi använder,
varje progressiva politik som genomförs,
leder oss allt längre bort från en katastrof.
Det kan hända i vår livstid. Det måste göra det,
annars får vi en helt annan värld för våra barn.
Vi vill se att regeringen lovar att sätta till pengar och stödja sanitet
så att det blir en verklighet för alla.
Vi vill se en dag då alla har tillgång till rent vatten och sanitet,
under vår livstid.
Vi är på branten till hopplöshet,
men vi är inte där än.
Om vi enas kan vi göra skillnad.
Om man ser på människor som gör så fantastiska saker,
börjar man bli inspirerad. "Vi kan göra skillnad!"
Vilken tur vi har som får lösa det här.
Om hundra år kommer folk att önska att de fick lösa en så stor fråga.
Undertexter: Ingrid Berglund