Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Anya!
Anya, nézz ide!
Anya, fordulj meg! Benne vagy a rejtett kamerás filmemben!
Ideköszönnél? Sikíts!
Tele van a ház vendégekkel, visszahívhatlak máskor? Jó.
Üdvözlöm! Önt hogy hívják?
„Ez itt a Kandi kamera!”
Nézd csak a szekrény mögé rejtett kis kamerát!
- Nem vagy kicsit közel? - De igen! Ilyen a kamera.
- Így nem tudok figyelni, Rachel. - Sikíts!
- Öt pohár víz! Atya gatya! - Öt pohár víz.
Elég uncsi felvétel lesz, Rachel,
nézni, ahogy kiengedek öt pohár vizet egy kancsóba.
Anya, apa, bemutatkoznátok?
- Kezdd te! - Jó.
Karen Mason vagyok.
Én pedig Barry Mason.
1982 óta vagyunk a Circus of Books bolt tulajdonosai,
vagyis 33 éve.
Ami elég hosszú idő, bármiről legyen is szó.
Elmondanátok, miféle bolt ez?
KAREN ÉS BARRY LÁNYA
Szóval, Josh, bemutatnád a családunkat a kedvemért?
Anyu és apu, milyenek ők?
Szerintem...
bizonyos fokig szokványosak vagyunk.
Egy normális, összetartó család vagyunk.
Csak vegyél fel minket!
Hé, Micah, hagyd abba! Ne már!
Próbáltunk tökéletes családnak látszani.
Micah, bemozdultál!
Egyértelműen anyu hordja a nadrágot,
de nagyon jószívű, szeretetteljes.
Még egyszer!
Határozott,
eléri, amit akar.
És aput hogy írnád le?
Ne ütközz a póznáknak!
Apu egy olyan különleges ember, aki alapból folyton boldog.
Ő egy ilyen boldog krapek.
Mit jelent ezen a piros fény?
- Apa, bemehetek ide? - Persze.
Apa!
Azt szoktuk mondani:
„Keresd a kopasz, vigyorgó hapsit!”
Amikor elkeveredett a plázában.
Egyértelműen jó zsaru-rossz zsaru párost alkotnak.
Tudjátok, ott voltam...
nem éppen tipikus anyukatípus,
de mindenesetre három gyerek mellett dolgoztam.
Nem akartuk, hogy tudják, mivel foglalkozunk,
mert úgy gondoltuk, a többiek nem játszanának velük.
Ez egy elég kemény piñata!
Sosem beszéltünk róla.
Egyszerűen csak tudtuk, ez nálunk így működött.
Nem beszéltünk a családi vállalkozásról.
Ha a szüleink foglalkozásáról kérdeztek,
a hivatalos válasz szerint könyvesboltjuk volt.
„Könyvesboltunk van.”
Ezt szoktuk mondani az embereknek.
Volt, hogy be kellett mennünk,
mert anyu vitt minket haza, és meg kellett állni az üzletnél.
Szigorú szabályok voltak, csak a padlót nézhettük,
amíg az üzlet bizonyos részein áthaladtunk.
„Nincs nézelődés! Lefelé nézzetek!”
De hát nyilván...
tudjuk, hogy megy... nézelődtünk...
Egyszer találtam egy videókazettát anyu kocsijának a hátsó ülésén.
Megragadtam és eldugtam, aztán hónapokig vártam.
Aztán egyszer senki sem volt otthon,
én meg rohantam a kis rejtekhelyemhez, elővettem a kazettát...
kiderült, hogy Beta típusú volt, és nem tudtam lejátszani.
A Circus of Books tehát a könyvesboltunk,
és egyben egy meleg, felnőtt tartalmú vállalkozás is.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILMJE
CSAK 18 ÉV FELETT
MELEG ISMERETTERJESZTÉS
A Circus of Books boltot látva
mindig azt hittem, hogy az csak egy könyvesbolt
valamilyen cirkuszi témával.
Aztán elmentem, és kiderült,
hogy sokkal több, mint egy egyszerű könyvesbolt.
Volt egy pornórészlege,
ami igazi, nagybetűs pornó volt.
Csúcsszuper volt!
Amerika összes perverzének ínyenc szexuális anyagot szolgáltat,
ezzel dicsekedett a Circus of Books bolt.
Lehetővé tette, hogy a férfiak nyugodtan felfedezzék a saját szexualitásukat.
Biztonságos hely volt, ahol a melegek találkozhattak.
A könyvespolcok között zajlott a partnerkeresés.
Ez volt a környék meleguniverzumának közepe.
Egyik visszatérő eleme a Ketten a városban-nak az,
hogy körülnézünk Dél-Kalifornia híres-hírhedt utcáin.
És ma este Lou Lauren elvisz bennünket
a Santa Monica sugárútra.
Ilyennek ismeri a Santa Monica sugárutat a legtöbb kívülálló.
Ám ennek az utcának van egy privát oldala is,
amit a kívülállók csak akkor vesznek észre, ha leesik nekik,
hogy itt szinte csak férfiakat látni.
Az első évben, hogy Los Angelesbe költöztem,
találtam egy olyan helyet, ahol elfogadtak.
Nyugat-Hollywoodban szinte csak meleg, nagyon fiatal srácok voltak,
és Boystownnak, a Fiúk városának hívták.
Akkoriban ha valaki nyilvánosan meleg volt, akkor törvényt sértett,
és fura dolgokat művelt.
Az egész lábujjbökdösés, partnerkeresés,
a rejtjelezés a bandanákkal és a kis zászlókkal...
Nem úgy állnak hozzá, hogy jobb lenne félrehúzódni,
mert a főnököm megláthat?
Nem. Ez már a meleg szabadság kora! Ilyesmivel már nincs gond.
A nevem Alexei Romanoff,
és az egyik utolsó vagyok azok közül, akik még élnek
a Black Cat kocsmánál történt tüntetés résztvevői közül.
1966 szilveszterén
két bárnál volt rendőrségi rajtaütés.
Éjfél után két-három másodperccel,
miután a Black Catben az „Auld Lang Syne” című dalt eljátszották...
a rendőrök elkezdték letartóztatni azokat, akik csókolóztak.
Féltek,
mert ha előbújtatják őket, elveszíthették volna a munkájukat,
az otthonaikat.
Ez az eset indított aztán tüntetéseket a rendőrségi brutalitás ellen
Los Angeles legrégebbi melegbárjai,
a Black Cat és a New Faces előtt.
Akkoriban ez volt az ország legnagyobb tüntetése,
és ez két és fél évvel a Stonewall előtt történt.
A New Faces bárból lett a Circus of Books.
Azért volt olyan fontos az a könyvesbolt,
mert olyan irodalom volt ott megtalálható, ami a mi életünkkel volt kapcsolatos.
Mert hát ugye rólunk soha senki nem beszélt,
rejtőzködve éltünk, mert undorítóak voltunk.
Leírhatatlan, hogy mennyire más volt.
Homokosnak lenni tabutéma volt.
A pornónak mindig is helye volt a meleg közösségben,
mivel ilyesmit nem lehetett látni.
Férfiak, pucéran, fesztelenül...
ez büszkeséggel töltött el minket.
A Circus of Booksban éltem át először,
hogy melegként nem vagyok egyedül.
Akkoriban nem volt könnyű a melegek élete,
és ez a könyvesbolt
tartott biztonságban. Ez vigyázott rám.
Hogy megy ma az üzlet?
Nem valami jól.
Néha beindul.
Mint az összes nap, mi?
Csak nem elment pár videókazetta?
- Aha. - Tényleg?
- Igen. - Valahogy úgy.
Ezt ma reggel láttam meg.
Valaki behozott pár nagyon jó állapotú, hetero videókazettát.
Nem tudom, ki fog hetero videókazikat venni,
de nem kellett fizetnünk értük.
Olyan könyvekért cseréltük őket, amiket egy dolcsiért szoktunk árulni.
Ezek itt tabletták, ezek meg péniszgyűrűk.
Ez miért is oda megy?
Nem tudom, miért oda tesszük.
Lássuk csak!
Patkányhelyzet van!
Az egyik alkalmazott látott egyet ma reggel itt hátul,
ahol nincs kaja, úgyhogy el kell kapnunk,
mielőtt úgy dönt, hogy előrejön csipegetni a nasijainkból.
A legtöbb áru a bolt elejében van.
A Handjobs magazin kiadója most állt le a kiadással.
Most már biocsirke-tenyésztésben utazik,
úgyhogy ha rendelünk tőle, megnézzük, milyenek a csirkéi.
Ez itt a felnőtt részlegünk.
Híres.
Ez tehát az egyik legjobb részünk.
Úgy hívjuk, hogy „korábban már nézett”,
és ezek...
kőkemény meleg DVD-k,
amiket a vásárlók az évek során vettek.
Úgy tudom, ez az egyik legjobb.
Egy darabig próbáltuk egyet fizet, kettőt kap akcióban eladni.
Ez itt a Pucér és durva, Carl Stanyon rendezésében.
De még 3,95 dollárért
sem nagyon akarnak elkelni.
Van úgy, hogy bejövök dolgozni,
és csak haszontalan dolgokkal foglalom le magam.
Fogok egy hétdolláros filmet, és leárazom három dollárra,
aztán átpakolom a falnak erről az oldaláról arra az oldalára.
Ez egy kiöregedő, betegeskedő vállalkozás.
Újságíró akart lenni,
és nem készült pályamódosításra,
úgyhogy nyilván a körülmények térítették le az útról.
De ha megnézzük anyu korai munkáit,
interjút készített Larry Flynttel, írt a pornográfiaellenes razziákról.
- Tényleg? - Bizony!
- Ilyenekkel foglalkozott? - Igen.
Nem is tudtam!
Én sem, amíg meg nem találtam a cikkeit.
Ez volt a mi kis
szerkesztőségi stábunk Daytonban.
Azta! Egész szexin öltöztél!
Bizony, csinos voltam ám, nézd csak meg!
Ne már!
- Ugye? - Mi van?
De mit is akarsz ezekkel kezdeni, Rachel?
Ez olyasmi, aminek tulajdonképpen a részese voltam.
Nos, te nem értesz a dokumentumfilmekhez.
Hát, te sem!
Ha el akarod vinni mondjuk egy kollázshoz...
Egyelőre nem tudom, mihez kezdek vele.
Csak ne kritizálj már folyton, bármit is teszek!
Szeretném megtalálni azt a Flynt cikket.
Ezt nézd!
„Hat főt tartóztattak le a pornográfiaellenes razziákban.”
Talán épp ez lesz az...
„Az igazságszolgáltatás szokatlanul gyorsan járt el pénteken
annak a hat főnek az ügyében, akik a vád szerint obszcén tartalmakat terjesztettek
Cincinnati belvárosi felnőtt könyvesboltjaiban.”
A gimiben ismertem meg Karent.
Nyitott volt, kíváncsi,
minden érdekelte.
Karen mindig is újságíró akart lenni.
Az első igazi újságírói állásom a Wall Street Journalnál volt Chicagóban.
Aztán felvettek a Cincinnati Enquirerhez.
Megérkezik a szerkesztő.
Egy újságnál így kezdődik egy tipikus munkanap.
Bűnügyi igazságszolgáltatásra szakosodtam.
Az volt a feladatom, hogy interjút készítsek
a Legfelsőbb Bíróságról egy bizonyos Potter Stewarttal,
aki híres volt arról, ahogyan az obszcenitásról döntött, ami így szólt:
„Nem igazán tudom leírni, hogy mi obszcén, de felismerem, ha látom.”
Larry Flynttel a Hustler Klubokról szóló sorozatomhoz készítettem interjút.
Elég furcsa, hogy pont én keveredtem ebbe,
mert ha 12 éves koromban nem szöktem volna el otthonról...
A HUSTLER MAGAZIN KIADÓJA
...ma is szamarak seggét bámulnám.
Elég egyértelmű volt, hogy határozott elképzelése van,
és látszott, hogy igencsak sikeres lesz.
Mi történik azon a képen, ahol egy kocsi körül leselkedsz?
Volt valaki egy házban,
és ki akarták hozni,
és azt hiszem, lövöldözés is volt.
Mindig izgalmasabb történeteket akart.
Szereti, ha a dolgok nehezek.
Sosem gondoltam volna, hogy kiégnék az újságírásból,
de egy jó sztori az gyakran valaki más tragédiája.
NÉGY NŐT MEGÖLTEK
Írtam repülőgép-szerencsétlenségekről, gyilkosságokról,
autóbalesetekről.
Egy idő után az ember vagy eltompult lesz,
vagy azt mondja: „Elég volt!”
Los Angelesbe jöttem meglátogatni a szüleimet,
fontolgattam, hogy Alaszkába megyek szabadúszó írónak.
Végül nem mentem Alaszkába,
és nem lettem szabadúszó újságíró sem.
És ekkor találkoztatok?
Egy zsidó szingliknek rendezett bulin találkoztunk Woodland Hillsben.
Elég sötét volt. Nem is tudom, miért kezdődött olyan későn.
Amikor odaértem,
pár nő már jött el azzal, hogy: „Szörnyű a buli,
gyere inkább te is velünk!”
Mire én: „Á, ha már eddig eljöttem, maradok egy kicsit.”
Észrevettem egy cigaretta fényét.
Gondoltam, ott nyilván egy leányzó lehet.
Odajött hozzám, és elkezdtünk beszélgetni.
Nagyon érdekes beszélgetés volt!
Egész idő alatt nem is láttam.
Nem láttam az arcát, olyan sötét volt.
Elhívott kávézni.
Amikor besétált, akkor láttam először rendesen.
Tetszett.
Aztán attól kezdve folyton eljártunk.
Volt egy motorja.
Anyátok nem volt oda érte.
Hét hónappal később összeházasodtunk.
Kék ruhám volt.
Neki meg egy ötdolláros zakója.
- Akciós volt. - Aha.
Sok színes csíkkal.
Emlékszem, azt mondta rá, hogy egy zseni,
aki mindenféle kütyüket talál fel.
Az UCLA Mozgókép Osztályán kezdtem.
Jim Morrison és a barátja, Ray Manzarek
együtt lógtak.
És mivel ugyanazon az osztályon dolgoztunk,
együtt forgattunk.
De mi történt?
Hogyhogy a szüleim vagy az állam vagy az egyetem nem látta előre?
Az első filmes munkám Linwood Dunn-nal volt.
Amikor dolgozni kezdtem vele,
épp a 2001: Űrodüsszeia különleges effektjeinek befejezése zajlott.
Jöhet a fény! Mondom, jöhet a fény, uraim!
Aztán jött a Star Trek, és ezt három éven át csináltuk.
Optikai nyomtatókat használtak.
A különleges effekteknél közkedvelt volt.
És mivel sokat tudtam a színekről és a fényről,
feltaláltam egy tartozékot a dialízisgépekhez.
Menjünk vissza egy kicsit, és mondjuk el, hogy az apja vesebeteg volt.
Jó. Szóval neki találtam fel dolgokat...
De el kell mondani, hogy miért. Akkoriban
Barry megtanulta az apja vérét áthajtani a gépen.
Az első itthon töltött éjjel eltört egy cső, és majdnem meghalt.
Igen, meg is halhatott volna.
Azt mondtam, biztos tudok építeni egy detektort,
ami érzékeli, ha a cső pirosra vált fehér helyett.
Így aztán kitaláltam, hogyan lehetne ezt megoldani.
Szóval a különleges effekteknél szerzett tudásodat alkalmaztad
orvosi eszközökre,
amivel korábban nem volt tapasztalatod?
Így van.
A technikus, aki engem oktatott, egyszer csak felhívott, és azt mondta:
„Hé, Barry, fel kell mondanod!
A cuccod olyan jól működik,
elmentem és megmutattam egy cégnek
aki vesegépeket gyárt,
és mindjárt rendelnének 325-öt belőle.”
Dialízisgép-feltalálóként nagyon szerény megélhetésünk volt.
De aztán a műhiba-biztosítás 35 000 dollárra emelkedett.
Akkoriban kábé összesen ennyit kerestem.
Az orvosok meg azt mondták,
hogy ha nem tudom kifizetni a biztosítást, akkor kiszállnak.
A helyzetünk nem volt túl rózsás.
Családot alapítottunk, és bevételre volt szükségünk.
A társadalom alapegysége
a család.
MEGYEI ÜGYÉSZ - OHIO
És ha ezt leromboljuk,
a társadalmat romboljuk le.
Szilárd meggyőződésem, hogy a pornográfia és az obszcenitás
a család lerombolója.
Aki medve akar lenni, az grizzly legyen, ezért rég eldöntöttem,
hogy nem adom fel
sem az ő, sem más ügyész kedvéért sem,
mert ez az ország pontosan annyira az enyém is, mint az övék.
A '70-es és '80-as évek nagy részében
az ország cenzúraproblémáival foglalkoztam.
- Szia! De jó látni téged! - Hogy vagy?
Feladtál egy hirdetést az L.A. Timesban, hogy kisterjesztőket keresel.
Nos, azért, mert a menő forgalmazók
nem voltak hajlandók árulni a magazint.
Így elmentem egy csomó könyvesboltba és kisterjesztőhöz.
Pont eladtam az összes jogot a gépekkel kapcsolatban, és másnap
Karen bejött. Még fel sem ébredtem.
Mutatja azt az egész oldalas hirdetést Larry Flynttől,
hogy forgalmazókat keres.
Belefoghatott valami másba, mert nem igazán...
nem volt semmi elfoglaltsága.
Elaludtam. Jó késő volt,
mert nem volt semmi dolgom aznap reggel,
amíg nem jött ezzel a hirdetéssel.
Beszéltem egy nővel, azt mondta,
hogy csak küldenünk kell egy megrendelőt 2500 magazinról,
és ők felvesznek minket terjesztőnek, csak legyen egy teherautónk.
Mire mondtam, hogy van teherautóm.
Persze nem volt, de bérelni tudtam.
Nem engedhettük meg magunknak, hogy ne legyen keresetünk.
Ki kellett találni, hogy mihez kezdjünk.
Barry körbejárta a kombi autónkkal a környék italboltjait.
Az volt a szövegem: „Ha a megszokott terjesztőd nem árulja,
megveszed tőlem?”
És a nap végére 2500 megrendelésem volt.
A szüleitek voltak az egyik első terjesztőink
ezen a környéken.
Aztán növekedtek, és nagyon ügyesek voltak.
Mondtam Karennek, ez olyan könnyen ment,
próbáljunk meg több ügyfelet szerezni.
Elég pénzt kerestünk ahhoz, hogy talpon maradjunk,
amíg kitaláljuk, mihez kezdjünk.
Közben Flynt megvett más magazinkiadókat is.
Így már több melegmagazinunk is volt.
Egy volt. A Blueboy.
A Blueboy az egyik legelső igazán sikeres meleg kiadvány volt,
ami nem underground volt.
Nehezen találtak forgalmazót,
és hozzám fordultak.
Aztán lettek még, a Honcho, a Mandate,
akkoriban ezek a legmenőbb melegmagazinok voltak.
Több ezerféle magazinunk volt:
kötős magazinok, famegmunkálós, fegyveres, mindenféle.
- A New York Review of Books. - Igen, az is... A jók.
Próbáltuk megszerezni a jobb magazinokat,
- és el is adták nekünk. - Mit jelent a „jobb”?
- Mint a New York Review of Books. - Nem.
Az sosem ment valami jól.
A Hustler az, ami kelendő volt.
Hallottam, hogy Barry forgalmazta a Hustler magazint,
és a Circus of Books, vagy Book Circus, az útvonalán volt.
Az a bolt 600 féle melegmagazint vett.
Csak nekik telepakoltam az egész furgont.
A Book Circus nem fizette a számláit rendesen.
Barry tehát meglátott egy lehetőséget és le is csapott rá.
Amikor már nem fizetett, összefutottam a menedzserével.
Elmondta, hogy szörnyű kokainfüggő lett,
és már senkit sem fizet rendesen.
Támadt egy ötletem, hogy felhívom a tulajt, és felajánlom a bérlet felét.
Innentől kezdve a szekér gurult, és nem volt több probléma,
leszámítva, hogy a régi tulaj egy nap megfenyegetett, hogy kinyír, ami...
De ez szerencsére nem történt meg.
Volt egy nagy, fluoreszkáló tábla, amin az állt, hogy Book Circus,
és át kellett neveznünk.
Azt mondtam, vágjuk félbe a táblát,
kicsit variáljunk a betűkkel, úgy lesz a legolcsóbb.
Nem tudtam, hogy a régi tábla megmaradt.
Persze a kiskereskedelemnek pont ez a lényege.
Hogyan lehet a legolcsóbban megoldani? Mert lehet, hogy nem jön be.
Ha most megnézed a boltot,
az egész esik szét.
Ne ejtsd le a szappant! Hadd lám, mit ír erről!
Mit keresel?
Olyasmit próbálok találni,
ami nem annyira kendőzetlen.
Milyet szeretne?
Azt mondta, fehér férfit, és ne legyen behatolás.
Szerinted ezek a srácok fehérek, Jorge?
- Igen, mindegyikük. - Fehérek? Mind?
Jól van, rendben.
Oké, ezt elvisszük.
Ők fehérnek tűnnek?
Látod, ezek a dobozok tele vannak DVD-kkel.
Ezen a listán az összeset mi készítettük.
- Ti készítettétek ezeket? - Igen. Ebből fizettük a főiskolát.
Ezekből fizettétek a főiskolámat?
Mindenképpen besegítettek.
Melyik évben készültek?
A megállapodásokat nem veheted fel! Elvezethet emberekhez.
Csak a címeket veszem fel.
Rachel, itt nem forgathatsz tovább!
És most hová?
Ahová most megyünk,
azt ANME-nek hívják, vagyis Felnőtt Újdonságok és...
és még valami és Expo. Ez az ANME, igen.
De ezután nem megyek többé. Ez az utolsó alkalom.
Miért?
Mert nem szeretem.
A hölgy azt mondta, találkozzunk az előtérben, de nem tudom, az hol van.
Megállnál egy percre, hogy feltehessem rád ezt a mikrofont?
Ne mondd meg folyton, hogy mit tegyek és mit ne tegyek!
Saját kis vállalkozásom van,
és nem igazán szoktam hozzá, hogy más dirigáljon.
- Itt van Ellen. - Szia, Ellen!
Hoztam egy megrendelőt.
Elnézést!
Igen, eljöttem. Ez a kamera nagyobb, mint a múltkori.
Nem akartam, hogy beleakadjon a fejem.
Tessék, a megrendelő.
- Rendben? - Aha.
Most mi különlegeset hoztál?
- Gyere, megmutatom! - Jó.
Ez megszabadít a herpesztől.
Oké. Nem ment jól a... Nem mentek a...
Csak add a szokásost!
Az új cuccok nem mennek jól.
A másik, amit hoztam, amit mindenki imád,
a síkosító, az anális síkosító.
- Az melyik? - Ez az.
Nagyon kelendő. A mi szilikonunk.
Anális síkosító, szilikon,
szegfűszeggel, kissé zsibbaszt.
Nem szakad a...
- Oké, de van kisebb is? - Igen.
- Jó, akkor küldj mondjuk 12-t! - Kis üveggömbben van.
Jó, rendben.
Kell az üveggömb is?
- Igen, add hozzá! - Jó!
Jó, köszi előre, Ellen!
Rendelni szeretnénk azokból a kínai pirulákból.
Azt hiszem, csak 200 maradt.
Sok van. Sokat vettem. Sokat kaptunk.
Oké, az még mindig kelendő? Mert... Helló!
- Hogy vagy? - Jól.
- Jó, hogy látlak. Hogy mennek a dolgok? - Jól.
Igen?
Hogy van Barry?
Ő is jól.
Mi történt Frankie-vel?
- Ti vagytok a Circus of Books LA-ből? - Igen.
Klassz. Már jártam nálatok.
- Te vagy a tulaj? - Igen.
Azta! De jó!
Helló!
Lássuk, nektek mitek van a jó néven kívül?
Ez melegeknek van, ugye?
- Vagy nem feltétlenül? - Nem.
- Csíptető... - Jó...
Nekem inkább ne magyarázd el!
Ha nem melegeknek van, akkor nincs üzlet.
Mi lenne kelendő nálatok?
Tessék, mondjuk, ami ezen a falon van.
Bár én nem igazán szívesen nézegetem,
tudomást tudok venni róla anélkül, hogy megnézném.
Ezek valószínűleg jól mennének nálunk is,
bármik is ezek.
- Na jó, ennyi. Mehetünk? - Igen.
Felvettük azokat, akik az előző tulajékkal vitték a boltot,
és ők tanították meg nekünk mindazt, amit tudnunk kellett
az árubeszerzéséről, ami az egészben a legfontosabb.
Én veszem az óvszert, a síkosítót
és az akciós videók egy részét.
Többnyire rám hagyják a döntést.
És ha hibázok, nem nagy ügy.
Karen és Barry a legeslegjobbak voltak.
Annyira jól bántak velem!
Mindig is arról álmodtam, hogy egy pornóboltban dolgozzak.
Asszem egy kicsit fura alak vagyok, és olyan perverzféle is.
A fénykorában ez a hely zsibongott.
Az emberek pénzt költöttek könyvekre és magazinokra,
amilyenre csak akartak.
Még abban a hónapban kinyitottunk, és az első nap több mint 1000 dollárt hozott.
A magazinok a boltnak ezen az oldalán vannak,
a szemléletes felnőtt magazinok pedig ezen az oldalon.
Volt egy kis utca a Circus of Books mögött, amit Vazelin sikátornak neveztek.
Minden közösségben, ahol sok meleg él,
van egy Vazelin sikátor.
Ez az a hely, ahol a meleg szex zajlik.
Én a szüzességemet a Circus of Books mögötti sikátorban vesztettem el...
Egy kiképzés alatt álló rendőrrel!
Ez minden queer fiú álma!
Az első itteni estémen
volt itt egy fickó ezen a sarkon...
És ez még csak nem is az az oldal!
Szóval lehúzott gatyával itt matyizott.
Én meg: „Mi a fene? Ez az első estém itt,
és ez történik!”
CSAK SZEMÉLYZET!
Hátra lehetett menni a hátsó szobába,
és onnan lépcső vezetett fel a padlásra,
és...
én szexeltem fent a padláson.
Nem igazán úgy, de azért, na...
Én sosem jártam ott.
A létezéséről sem tudtam!
Kimaradtam az egészből!
Hallottál az egészből valamiről?
Hallottam róla, de nem hittem, hogy ilyen keményen nyomták.
Az egész művelet kissé őrült volt,
úgyhogy valami nagyon durvának kellett volna történnie,
hogy én egy kicsit is kiakadjak rajta.
Amikor Barry bejött, semmi sem változott.
Ugyanúgy olvastuk tovább a magazinunkat.
„Szia, Barry! Hogy vagy?”
De ha Karen jött be,
repült a magazin a hátunk mögé!
Apád mindig is nagyon laza volt.
Nem ő viseli a nadrágot a családban.
Ezt nem kéne a kamerába mondanom.
Egyenesek voltak, nem volt semmi mellébeszélés.
„Ha megloptok minket, kirúgunk, és kész.”
A '80-as években a felnőtt cuccok nagyon drágák voltak,
és pár helyen illegálisak is,
úgyhogy aki el tudta adni, jó sok pénzt kereshetett.
Egy menedzser egyszer azt mondta,
nyitnunk kellene egy Circus of Books boltot Silver Lake-ben is,
és az lenne a legnagyobb üzletünk, és úgy is lett.
Nincsenek megsértve vagy megbotránkozva.
Ez a munkájuk.
Mintha almát árulnának egy almaárusnál.
Nem voltak aggályaink azért, mert ezzel foglalkoztunk.
Úgy éreztük, hogy ez egy ideiglenes dolog,
amíg nem adódik valami...
értékesebb.
Hiszen végül is diplomás emberek vagyunk, és volt valamilyen karrierünk.
Ez nem olyasmi, amibe bárki belefogna,
és nem mondtuk el senkinek, mivel foglalkozunk.
Akkor miért kezdtetek el felnőtt filmeket forgatni?
Valaki ismert egy nagyon híres, kőkemény meleg filmest,
Matt Sterlinget.
Akkoriban törvényes forgalmazót keresett,
akiben megbízhatott.
Akkor jött ki az új filmje, ami biztos sikernek látszott,
mert szerepelt benne az akkoriban nagyon híres...
- Jeff Stryker. - Jeff Stryker.
- Aki akkor már híres volt. - Nagyon híres.
Jeff Stryker volt a melegpornó szupersztárja.
Az egyik legnagyobb volt.
Ezt nem szóviccnek szántam!
Hajlandó vagy megadni bármit, amit kérek?
Bármit.
Helló, a nevem Jeff Stryker, és...
PORNÓFILMSZTÁR
...ez vagyok én.
Ez a Jeff Stryker akciófigura.
Harminc centi magas, anatómiailag arányos,
és a pénisze állítható.
Ennyivel vagyok jobb, mint egy Ken baba!
Ezekből az emberekből senki nem nézné ki, hogy pornófilmeket árulnak világszerte,
de pontosan ugyanúgy tekintettek erre, mint én.
Előállítunk egy terméket,
aztán csak a kereslet és a kínálat van.
Ilyen az üzleti felfogás.
Egyszerűen egy lehetőség volt.
Belefogtunk egy vállalkozásba,
meleg keménypornó-filmeket készítettünk.
Elkészült a Stryker Force,
és nehéz volt lépést tartani a kereslettel.
Folyamatosan hívtak bennünket,
hogy máris küldjük a kazettákat.
Mondtam, hogy még nincs meg, nem tudom küldeni.
Pánikszerűen meg akarták szerezni.
Jeff a boltban dedikálta a videókazettákat,
és hosszú sorokban jöttek a vásárlók.
Barry egymás után hozta a dobozokat,
én meg csak dedikáltam őket, ameddig csak voltak.
Mások, amikor tudták, hogy eladunk,
megkerestek minket, hogy eladnánk-e az övéket is.
Persze, csak addigra felvettünk egy másik srácot, hogy eladja a kazikat.
Barry és Karen a színfalak mögött volt,
és kellett egy hozzám hasonló frontember.
Amikor belevágtunk,
körülbelül hathetente adtunk ki egy filmet.
Aztán menet közben már
hetente adtunk ki kettőt.
Azt mondtuk, olyan, mintha tigrisen lovagolnánk.
Nagyon sok cég akart üzletelni velük,
mert ők rendes, becsületes, megbízható emberek,
és a pornóiparban
ez akkoriban ritkaságszámba ment.
Ez egy gyűjtemény, amit Barrynek és Karennek állítottam össze.
A címe Karimasztika Aranyalbum 2. rész.
„A Videó 10 Terjesztők további észveszejtő videókat mutatnak most be
a Karimasztika Aranyalbum 2. részében.
Több mint fantasztikus, karimasztikus!”
Bocsi! Uramisten!
Nem tűnt úgy, mintha pornográfiába fogtunk volna,
csak egy újabb üzletág volt,
ami kapcsolódott ahhoz, amivel addig foglalkoztunk.
Soha egyik filmet se láttuk.
Volt idő, hogy valószínűleg mi voltunk
az USA legnagyobb melegpornófilm-terjesztői.
Nagyon jövedelmező piac volt,
de nagyon komoly esélye volt,
hogy az ember börtönbe kerül,
ha bármilyen pornófilmmel foglalkozik.
SZIGOR A FŐVÁROSBAN PORNOGRÁFIA
A felnőtt tartalom, különösen akkoriban, eléggé megosztó dolog volt.
Mindig is voltak konzervatív emberek,
akik folyton keresik a démonizálható dolgokat.
Az obszcén kiadványok károsak a társadalomra nézve.
Az Igazságügyi Minisztérium szerint a pornográfia
a társadalom minden szintjét átszövi.
Ezért minden kormányzati szinten reagálni kell rá.
A pornóellenes tervük várhatóan állami és helyi részvételt is magában foglal majd.
Ezt Meese, Ronald Reagan főállamügyésze vezette.
A kormány figyelmeztetést küld
az illegális obszcenitás terjesztőinek.
Sosem éreztem, hogy bárkinek is elárulhatjuk, mivel foglalkozunk.
Szerintem téged nem érdekelt volna, de én nem akartam.
Így van. Én azért nem beszéltem, mert ő nem akarta.
Azt akarta, hogy ne mondjuk el senkinek.
Ha valahol elmondtuk volna, hogy miénk a Circus of Books,
erre azt mondták volna: „Nekem ezzel semmi bajom.”
Ez pont olyan, mintha ítélkeznének felettünk.
Mert ugye, ha az ember elmondja, hogy tanár,
arra nem mondják, hogy: „Nekem ezzel semmi bajom.”
„Ügyvéd vagyok.” „Nekem ezzel semmi bajom.”
De nekünk mondták volna, hogy: „Nekem ezzel semmi bajom.”
Pedig valószínűleg igenis lett volna. Nekem ezzel volt bajom.
Karen problémája az egész szexuális jellegű árukészlettel
szerintem nagyrészt főleg a hitéből ered.
Konzervatív családban nevelkedett.
Szívesen imádkozik egész nap a zsinagógában.
Mindig is mondom, hogy vegyes házasságban élünk,
mert én vallásos vagyok, ő meg nem.
Nem igazán szereti a spirituális dolgokat.
- Ez így elég pontos. - Igen.
Mindig is tartoztunk egy zsinagógához,
bár ott sosem tudták meg, hogy mivel is foglalkozunk.
Mindig is tartott attól, hogy ha kitudódik a vállalkozás,
az hatással lesz azokra a kapcsolatokra.
Szerinted mi komoly... vallási nevelést kaptunk?
Szerintem ez elég bonyolult volt.
Anyu őrlődött
a dohos, konzervatív zsinagóga közt...
De hát ő ebbe született.
És aközött, hogy mi meg Nyugat-Hollywoodban nőttünk fel,
ami nagyon is világi és liberális.
Szóval szerintem ránk kényszerítették...
méghozzá nem éppen finoman.
Anyu erőszakosan, ahogy szokta:
„Mész a vasárnapi iskolába!”
Folytasd! Kint van a Tóra, viselkedj tiszteletteljesen!
Gyerünk! Állj a helyedre! Gyere vissza, és állj a helyedre!
Állj a helyedre!
Én a sok erőltetésre elcsendesedéssel reagáltam.
Sokat civódtál anyával,
mert nem úgy öltözködtél, ahogy ő szerette volna.
A magad feje után mentél.
Szerintem Josh pedig úgy volt vele, hogy:
„Jó, teszem, amit teszek, és tökéletes leszek benne.”
Szerintem anya tökéletességre való törekvéséből én vettem át a legtöbbet.
Mindig is szerettem volna pozitív képet mutatni nekik
és mindenki másnak is.
Erősen! Rúgd el!
Szétszóródni, Joshua! Jól van!
Szerezd meg a labdát!
Tökéletes akartam lenni.
Emlékszel, hogy gyerekként ezt a könyvet írtad?
Emlékszem rá.
Az a címe, hogy Kisfiú, írta Joshua Mason.
„A jövőben a családom a gyönyörű feleségem lesz,
a három gyermekem és én.
Olyan világban fogok élni, ami valószerűtlenül közel lesz a mennyhez.”
Atyaég!
Egyértelműen emlékszem, hogy a melegeket emlegetni csúnya dolognak számított.
Akkor hoztuk szóba, ha rossz dolgokról volt szó.
Határozottan felfogtam, hogy az nem jó.
Lássuk csak!
A raktár kulcsai.
Tom elintéz 100-at még ma.
És a hétvégén.
Tízszer ennyi volt régebben.
Tudom. Úgy tűnik, már szinte alig van.
Ez az egész. Még mindig sok van,
de közel sincs annyi, mint régen.
Hát igen. Sok filmszereplőt ismertél?
Csak néhányat a híresebbek közül.
Matt Sterling például nagyon híres volt,
és Jeff Stryker is nagyon híres fickó volt.
- Mi történt Matt Sterlinggel? - Meghalt.
A producereik közül sokat ismerem.
Szerinted hányan haltak meg,
ezekből a filmekből?
Egy csomóan. Amikor az AIDS tombolt, sokan meghaltak közülük.
Hány évesek lehettek akkoriban? Mármint úgy átlagosan?
A 20-as, 30-as éveikben járhattak.
Ők azok, akiket látogattam a hospice-ban is,
őket ismertem, vagy...
Sokan nem is azt választották. Nem is tudtam róla.
Egyszerűen hazamentek,
vissza Wisconsinba, vagy akárhova, ahonnan jöttek,
és ennyi.
Barry és Karen egy nagyon furcsa és bizarr nézőpontból
lehettek tanúi a járványnak anélkül, hogy benne lettek volna.
PORNÓFILM-RENDEZŐ
Az ég szerelmére is, szexvállalkozásuk volt!
Itt voltak azok, akik haldokoltak!
Az elején senki sem tudta, hogy mi okozza,
és az emberek kerülték egymást.
Egyszerűen nem értettük.
MELEGEK RÁKBETEGSÉGE
Féltünk egymástól.
Országszerte több mint 800 eset,
és mégis, még mindig meglepően kevés ember ismeri
a szerzett immunhiányos tünetegyüttest, az AIDS-et.
Ennek részben oka lehet az is,
hogy leggyakoribb áldozatai
a homoszexuális férfiak, akik gyakran váltogatják szexuális partnereiket.
Nagyon sok alkalmazottunkat elveszítettük,
kedves embereket, igazán jó embereket.
Tehetséges, okos fiatalokat.
Igazi tragédia volt.
A 90%-a azoknak, akiket akkoriban ismertem,
már nem él.
Emlékszem, egyszer Barry meglátogatott egy alkalmazottat, aki ágyban feküdt.
Felhívtuk a szülőket, mondtuk nekik, hogy: „Beteg a fiatok.
Nem akarjátok meglátogatni?”
Sokan csak azt mondták, hogy: „Nem.
Kirúgtam a kölköt, látni se akarom többé!”
Mire én: „De hát a fiad!”
Engem nagyon meglepett,
hogy szülők ilyen rosszul bánhatnak a gyerekeikkel.
Én a meleg részére nem gondoltam.
Csak arra, hogy a gyerekük.
Az az alkalmazott, aki velünk együtt dolgozott az üzlet megnyitásán,
pénteken hazament
és hétfőn meghalt.
Együtt dolgozott velünk egészen...
szó szerint addig, amíg meg nem halt.
Emlékszem, hogy az anyja felhívott, miután meghalt.
Nem keresték egymást az utolsó időkben,
és azt hiszem, bűntudata volt. Nem tudom, mit akart tőlem.
De meglátogathatta volna.
- Rettenetes időszak volt! - Igen, igazán szörnyű!
Emlékszem, hogy bementem a boltba,
és kérdeztem, hogy: „Hol van X.Y.?” „Most halt meg.”
Valami borzalmasat
éreztem akkor ezzel kapcsolatban,
de csak sokkal később értettem meg.
Tudom, hogy támogatták a meleg közösséget.
Nem így tervezték, de mégis ezt tették.
Nem engedték, hogy más erők mondják meg, mit tegyenek.
Szerintem apró emberi kedvességeket tettünk,
nagyon kis léptékben.
AZ ÉLETÜNKÉRT HARCOLUNK
A kormány tisztviselői nagyon gyakran arra használják a pornográfiát,
hogy eltereljék a figyelmet valamiről, amit nem sikerül megoldaniuk.
EGY AIDS-ÁLDOZAT FÉL ÓRÁNKÉNT NE AKADÁLYOZZÁK AZ AIDS-KEZELÉSEKET!
Meese főállamügyész ma átvette a pornográfia-jelentést.
Az obszcenitás, ez az illegális tevékenység, nem olyan dolog,
ami az első alkotmánymódosítás védelme alatt áll.
Amikor a Meese-bizottság működött, folyton arról olvastam,
hogy az egész le volt zsírozva.
Mindenki, aki tanúskodott, pornóellenes volt.
A végkifejlet tehát szinte biztos volt.
Az ellenfelek szerint a bizottság egy félmillió dolláros jelentéssel moralizál.
A kormány öncenzúrát próbál elérni azzal,
hogy drákói szankciókkal fenyeget.
Többmillió dolláros munkacsoportjuk volt
az összes szükséges pénzzel,
és egyetlen küldetéssel,
hogy kontrollálják az emberek olvasási és filmnézési szokásait,
és a szexuális szokásukat is, ha lehet.
Nem lenne itt az ideje végre, hogy kivegyük a profitot mint motiválót
a beteges és obszcén tevékenységekből?
Az egyik fontos dolog akkoriban
az volt, hogy annak adtunk el filmet, akit ismertünk.
Az egész országban forgalmaztunk filmeket,
de csak olyan cégeknek, akiknek már korábban is.
Egy nap valaki telefonált, és megrendelt három filmet,
mondjuk Joe videókölcsönzőjébe, a pennsylvaniai Lebanonba.
A mi emberünk meg felvette őt a számítógépbe, és feladta a csomagot.
A tudtunk nélkül
az ügyész eljárást indított
pornográf anyag államhatáron átívelő illegális szállítása miatt.
Ez egy próbavásárlás volt.
Megjelent az FBI, ahogy a tévében szoktuk látni,
az FBI felirat a...
- Dzsekijükön. Nagy betűkkel! - Igen, és fegyvert vettek elő.
Végeztünk pár fedett műveletet, próbavásárlásokat,
majd az ügyésszel való konzultáció után
házkutatási engedélyt kaptunk.
Megvádoltak bennünket obszcén anyagok szállításával.
VÁDESKÜDTSZÉK 22. SZ. BIZONYÍTÉK
Könnyen lehetett volna öt év börtön, vagy akár több is,
és a bírság nagyon-nagyon magas lehetett volna.
Egyikünkre börtön várt, és gondoltam, inkább legyen az Barry.
Az a vezető ügyész egy csomó nagyon vallásos embert szedett össze,
és ő maga teljesen pornóellenes volt.
Azt mondták, Barrynek bűnösnek kell vallania magát.
El kell ítélni, mert bűncselekményt követett el.
A börtön a legrosszabb hely az ember számára világon, de...
félni a börtöntől...
még rosszabb.
Olyan volt, mintha Damoklész kardja lógna a fejünk felett.
Soha senkivel nem beszéltünk erről.
A szüleink nem tudták, mi történik,
a gyerekek nem tudták, mi történik,
a barátaink sem tudták, mi történik.
Úgy éreztem, mintha egy lifttel mennék lefelé,
és elveszítenék mindent, ami megvolt bennem.
Te tudtál az FBI vádjairól?
Az eljárásról nem tudtam.
Talán hallottam...
valamit egy videóról, amit Pennsylvaniába postáztak.
Kiskorunkban az egészet titokban tartották.
Nem emlékszem, hogy bármit is tudtam volna róla.
Teljesen kizártak belőle, hiszen mi, tudod, gyerekek voltunk,
nem is kellett volna ilyesmi közelében lennünk.
Így hát emiatt
nem is volt sok közünk az üzlethez.
Te éreztél olyat, hogy közöd lett volna a bolthoz?
Szerintem a bolt a saját szférájában működött a családon kívül,
de ez eléggé...
Van ebben valami konvencionális.
A szülők elmennek dolgozni.
Nem feltétlenül beszélnek folyton a munkáról.
Ne dörgöld a szemed!
Szerintem a család otthon egész szokványos lett.
- Ezt Josh mondta neked? - Komolyan?
Igen.
Mindannyian gyerekekről beszélgettünk, házasságról, heteróságról.
Senki nem kérdőjelezte meg.
Szerintem az én felfogásom a melegekről
és a homoszexuális életről is...
furcsamód a vállalkozás révén alakult ki.
Szeretném megjegyezni, hogy nagyon jó gyerek voltál.
Szeretek az anyukád lenni.
A felismerés, hogy meleg vagyok,
egy hosszú és zavaros időszak eredménye.
Titokban tartottam a világ előtt,
mert melegnek lenni nem volt elfogadható.
De te tudtad, vagy láttad az embereken,
akik melegek voltak,
felismerted, hogy: „Ő is meleg!
- Ez király!” - Nem, egyáltalán nem!
Szerintem aktívan figyelmen kívül hagytam
mindent, ami melegekkel kapcsolatos,
körülbelül ugyanúgy, ahogy a heteró gimis haverjaim.
Soha nem is beszéltünk róluk, vagy hogy milyen is az.
Az volt a megszokott,
hogy a sportolók pikkelnek a melegekre.
Idióta!
Amennyire csak tudtam, távol tartottam magam a meleg kategóriától,
de nem voltam elég jó heteroszexuálisnak.
Így aszexuális voltam, már amennyire ők tudták.
Nagyon erősen próbáltam
a legszokványosabb, leginkább szabálykövető gyerek lenni.
Kész vagy, apu?
Azta! Igen!
A nap minden egyes pillanatában valamilyen tevékenységet végeztem.
Foglalkoztam műugrással,
benne voltam a tornászcsapatban.
Érezted úgy, mintha muszáj lenne heterónak tettetned magad?
A randizással kapcsolatban voltak elvárások.
Voltak, akik elvesztették a szüzességüket, meg ilyenek,
de én nem.
Nekem az a fura,
hogy ugye nem gondoltad, hogy engem zavart volna?
Mármint, engem nem zavart. Én nem...
Az én világom egyébként is meleg volt.
Miért nem jöttél hozzánk?
A te világod túlságosan meleg volt.
Túlságosan meleg és művészi.
Nem kötődtem hozzá. Azt hiszem, ez...
Az nem az én világom volt.
Nem az én világom most sem.
Szóval, Fernando, elmondanád, hogy találkoztunk?
Kilencedikben találkoztunk.
Akkoriban te felismerted azokat,
akik a saját fejük után mentek.
Azt mondanám,
a hajuk, a ruhájuk és a zene alapján.
És te olyasvalaki voltál,
akiben minden megvolt, amit én egy barátban kerestem,
aki szintén a saját feje után ment.
Mindig figyelemre éhes!
Öntől ez kedves, Ms. Green.
Szerinted a mi baráti társaságunk nevezhető a suli queer bandájának?
Mi nem igazán voltunk queerek.
A '90-es években fura alakok voltunk, művészek, punkrockerek, lázadók.
Ez volt az identitásunk, és ez hozott minket össze.
Ezért volt annyira elfogadható minden barátunknak,
hogy kísérletezzenek a szexualitásukkal.
Átjöhetek számítógépezni?
Oké.
Emlékszel, amikor megtudtam, miféle a bolt?
Igen.
Mindig azt mondtad: „A szüleimnek könyvesboltja van.”
Én meg: „Miféle könyvesboltja?”
Mire te: „Csak egy könyvesbolt,
biztos sose hallottál róla, Circus of Books a neve.”
Erre mi: „Micsoda? A Circus of Books?
Rachel, a Circus of Books egy pornóbolt!”
Emlékszem, hogy teljesen összezavarodtam,
mert nem állt összhangban azzal, amit a szüleimről hittem.
Egyfajta érdekes, izgi titok volt, de ugyanakkor veszélyes is,
mert azt rögtön tudtam, hogy ebből baj lehet.
Bármennyire lázadók és koraérettek voltunk is,
de mégis elég ártatlanok.
Számomra az a vicces, hogy azt hittem,
a szüleim nem értik meg az én művészekkel és queerekkel teli világomat.
Pedig igazából keresztezték a szcénámat
anélkül, hogy észrevettem volna.
Igen, mintha ismertük volna Karent és Barryt egyféleképpen,
mint szülőket, kicsit szigorúnak.
De semmiképpen sem felforgatónak,
vagy akik az ellenkultúra részei lennének.
De aztán amikor kiderült, hogy az övék a Circus of Books,
akkor kezdett világossá válni,
a szüleitek jóval sokoldalúbbak, mint hittük.
Ezen keresztül értettük meg,
hogy felnőttként élhetsz úgy...
hogy nem azt az utat követed,
amit mások diktálnak neked.
A BOLT BELSŐ TERE
Szerintem amikor a szüleitek belefogtak a vállalkozásba,
nem igazán tudták, mivel is állhatnak szemben,
és az ebben a szörnyű, hogy senki más sem tudhatta.
Nem úgy működött, hogy megnézzük az obszcenitási törvényt,
és kitaláljuk, hogy valami, amit árultak,
vajon eljárást von-e maga után.
Ismertünk olyanokat, akik ebben az üzletben utaztak, és börtönbe kerültek.
De eleinte én azt gondoltam, hogy: „Jó, akkor majd kiszállunk.”
Csakhogy amikor végül leültünk John Westonnal,
ő azt mondta, hogy ez szörnyű ötlet.
A kormány mindig meg akarja kapni a maga koncát.
Úgyhogy ha az ember már a legelején lehúzza a rolót,
kevesebbet adhat.
Ha a kábítószer-ellenes háborúnak valaha vége lesz,
mindezek az emberek, akik most küzdenek a drogok ellen, elveszítik a munkájukat.
Ugyanez volt a helyzet az obszcenitás ellen harcolókkal is.
Kellett nekik valaki, akivel alkudozhatnak,
úgyhogy nekünk azt tanácsolták, hogy ne zárjunk be,
hanem dolgozzunk tovább, és harcoljunk.
Elég ijesztő, amikor az embert a kormány akarja elkapni.
Az aztán elég durva!
Főleg, hogy alapvetően vallási okokból.
Számomra ez elég ijesztő.
Megkerestek a kormánytól azzal,
hogy: „Barry Masonnek bűnösnek kell vallania magát!
El kell ítélni, mert bűncselekményt követett el!”
Emberi szinten az az elgondolás, hogy Barry Mason bűnöző lenne,
elfogadhatatlan volt.
Ez nem az a világ, amilyenben én élni szeretnék.
Úgyhogy könyörögtem nekik, hogy gondolják át.
Lássák, milyen ember,
és milyen hatással lett volna rá és a családjára,
és bizonyos mértékig rád is, ha apád
kénytelen lett volna felállni a bíróságon
azt mondani: „Bűnös vagyok, szövetségi bűncselekményt követtem el.”
Úgy oldódott meg, hogy Bill Clintont megválasztották.
Az Egyesült Államok elnöke: Bill Clinton.
Rendben.
Köszönöm.
Az ügyészeket lecserélték.
Másképp álltak az obszcenitáshoz,
és szerintem ez teremtett olyan légkört,
ami lehetővé tette, hogy a komoly felülvizsgálati kérelmemet megfontolják.
Képesek voltak apátok jóságát is meglátni.
Elfogadták a vállalat bűnösségét.
A vállalat bűnösnek vallja magát, minket feltételesen szabadlábra helyeztek.
Havonta egyszer elmentem a szövetségi épületbe,
ott aláírtam egy papírt,
amin az állt, hogy abban a hónapban nem követtem el semmilyen bűnt,
és ezzel vége lett az egésznek. Leszálltak rólam.
Kiderült, az első alkotmánymódosításban leírt jogainkat jól védik
a legextrémebb beszédek és a legextrémebb anyagok.
A legnagyszerűbb jog, amit egy nemzet megadhat a népének,
az, hogy békén hagyja.
Josh feje legyen tökéletesen kerek!
Köszönj!
Mit is mondtál az előbb?
Tehát ez a június mindkét boltunknak az eddigi legrosszabb hónapja volt.
És hát...
még nyereséges, de már nem...
nem fenntartható.
Egyszer csak...
Mint tegnap is.
Épp jöttem el a boltból,
próbálok kijutni, de nem tudok,
mert egy koma épp vett valamit,
és járókerettel volt.
Nézegeti, amit vett,
úgyhogy nem nyitja az ajtót.
És mivel járókerettel van, ott áll, elakadva.
És ilyen az ügyfélkörünk. Öregszenek...
főleg férfiak,
akik járni is alig tudnak.
Te ezt belekevered, mint valami müzlit?
Igen, mert máshogy nem lehet megenni az apraját.
Így meg tudom enni mindet.
Azt hiszem, üzleti döntés helyett
ez inkább pszichológiai probléma, mert...
tudod, éveken át úgy vittem azt a boltot,
hogy nem is tudtam, mit csinálok,
és...
most be kell zárnom,
de még vannak alkalmazottaim, akik nem fognak ilyen jó munkát kapni, ha...
- Ez sajt. - Túró.
- Ha ők... - Sajt.
...ha bezárunk.
Nem is tudom.
Tudod, ez... Nem is tudom.
Nem is tudom, miért gondolod, hogy ezt érdemes dokumentálni.
Mert a kisvállalkozásoknál ez nem ritkaság.
Ez csak... Ez egy más üzleti modell.
És nem tetszik ez a sok filmezés.
Nem tudom, mit fogsz kihozni ebből.
Karen és Barry folyamatosan
pánikoltak az üzletük összeomlásával kapcsolatban.
KORÁBBI ALKALMAZOTT ÉS DRAG QUEEN SZTÁR
Folyton az ment, hogy:
„Na jó, ennyi, vége. A héten bezárunk.
Ennyi volt. Itt a vége.”
Mindig ez volt.
Ezért nem is igazán hiszem el, hogy bezár.
Úgy vagyok vele, hogy mindig is bezárni készült.
Ezek itt referenciák.
Ezt írtam: „Ben több mint 25 éve dolgozik nekünk.
Ha jó, becsületes, megbízható, szorgalmas alkalmazottat keresnek,
Benben meg is találták.”
- Sajnálom, de ne csüggedj! - Köszi!
Ma van az utolsó napom. Visszavonulok.
Mondhatni, elég lehangoló,
de épp ideje.
A legrosszabb dolog a világon, elbocsátani egy jó alkalmazottat...
azért, mert nem tudod tovább fizetni.
Szörnyű dolog.
A múlt soha nem jön vissza.
És hacsak nem akarsz a jövőbe fektetni,
akkor semmi haszna megpróbálni...
tovább fennmaradni.
„Biztosan látjátok,
hogy az üzletvitel lelassult az eladás javítására tett erőfeszítéseink ellenére.
Ezennel tudatom,
hogy a boltot egy ingatlanügynöknél bejegyeztettem kiadónak.
Szívesen látok bármilyen javaslatot új árura,
vagy bármilyen ötletet a hely más jellegű hasznosításával kapcsolatban.”
Ide teszem az óra mellé.
Lássuk csak!
Jól van, kész is...
Ezt itt látni fogják.
Mesélnél arról a napról, amikor előbújtál anyu és apu előtt?
Mitől érezted úgy, hogy nyitottabb lehetnél ezzel kapcsolatban?
Miért gondoltad, hogy kellene?
Nyilván csak gimi után volt,
hogy egyáltalán felmerült bennem mint lehetőség.
És csak a főiskolán kezdtem átalakulni abból,
aki kifelé voltam, azzá, akit belül éreztem.
Sokszor jöttem haza úgy a főiskoláról,
hogy most elmondom, de mégsem sikerült.
Nagyon akartam, hogy megtörténjen.
Bebiztosítottam a repülőjegyemet,
előre kifizettem,
mert benne volt a pakliban,
hogy ki fognak dobni.
Aha.
Jól vagy?
Olvassam fel magamnak a kérdéseket?
Nem, bocsi. Csak kicsit kiborultam, hogy ezt mondtad.
Péntek esti vacsora,
mielőtt visszament volna a suliba a Columbiára.
Az ebédlőasztal egyik végén ült,
én meg a másikon.
Volt valami beszélgetés, amihez kellett egy cetli és egy toll.
Én meg elkezdtem felírni rá, hogy: „Meleg vagyok.”
Odadobtam a cetlit meg a tollat az asztalra.
Próbáltam kitalálni, ki írta, mert nem volt rajta a neve.
Végül az anyjával felmentek az emeletre,
én meg: „Azta! Josh írta!”
Olyanokat kérdeztem, hogy: „Biztos? Miért csinálod ezt?
Biztos Isten büntet engem!”
Isten meg fogja büntetni a bolt miatt,
és szerintem azt hitte, ez a büntetés.
Egészen eddig a pontig
az egész valahol a központi értékeimen kívül létezett.
Nem volt...
nem olyasmi volt, amire nagyon komolyan kellett volna gondolnom.
Én kijöttem bárkivel, aki meleg volt, már amennyire engem illet a dolog,
de nem voltam felkészülve arra, hogy a gyerekem meleg legyen.
Én inkább azt vártam volna, hogy apu akad ki jobban,
csak mert általában az apa az, aki kidobja a meleg fiút a házból.
De ő... Igazából nagyon jól fogadta.
Amikor elmesélte nekünk, én csak meglepődtem.
Egyedül csak amiatt voltam kicsit mérges,
hogy titokban tartotta,
mert nekem nem számított volna.
A gépe másnap reggel ment,
úgyhogy nem beszélhettünk túl sokat róla.
Ahogy a reptérre hajtottunk,
azt mondta: „Tudod...
a férfiak kihasználhatják a férfiakat
ugyanúgy, ahogy a nőket is.”
Igazán bölcs gondolat volt.
Miért gondoltad, hogy anyunak bármiféle gondja lenne ezzel,
amikor ennyire benne volt ebben a világban?
Ironikus módon, a vállalkozással kapcsolatban minden a családot szolgálta.
A dolog meleg része a mentális elválasztó vonal
üzleti oldalára esett.
Soha nem gondoltam az alkalmazottaimra
ugyanúgy, mint ahogy a fiamra.
Semmi bajom nem volt azzal, hogy melegekkel dolgozzak,
de amikor a saját családomba jött, azzal együtt, ami a vallásomból beivódott,
egyáltalán nem fogadtam jól.
Amikor a fiamról megtudtam,
akkor jöttem rá, hogy vannak gondolataim a melegekről, amin változtatni kell.
Nem tudom, miért nem jött a kukás.
Melyik nap szokott jönni?
- Azt hiszem csütörtökön, de megnézhetem. - Az ma van.
Miért mondtad, hogy júniusban akarsz bezárni?
Hát mert, ha... Nem megy a bolt.
Próbáljuk megtartani a személyzetet.
Úgy tűnik, annyira csak vánszorog az üzlet,
hogy még csak a minimális rendrakást sem csinálják.
Úgyhogy...
Itt mindenki feladta.
Így búcsút intünk...
ennek a doboznak.
Tudod, ha azt hinném, hogy bárki el tudná adni,
akkor meghirdetném,
de szerintem senki másnál sem menne jobban,
mint nálunk.
Lehet, hogy még eldöcögne úgy egy évig.
Vagy mégsem. Nehéz megmondani.
Ezért szeretném, ha elkészülne a filmed,
hogy láthassam, mi lesz a vége. Jó lenne.
Olyan, mint a vállalkozás összegzése.
Az egész a kukában végezte.
Tessék.
Szerintem ez érdekes.
Ez itt az eladásainkat mutatja...
Ez egy kimutatás.
Ez itt 2008,
ekkor volt a válság, és jött az internet is,
és látszik, hogy innentől megy lefelé.
Amikor az emberek elkezdtek a neten árulni, mi nem tettük.
Van egy honlapunk, de nem árulunk rajta.
Csak megmutatjuk az embereknek, mit találnak a boltjainkban.
Nem tudom, hogyan maradnak fent az internet mellett,
mert a pornóipar tönkrement.
Nem lehet eladni azt, amit megkapni ingyen.
A pornográfia a határait feszegeti online.
A szexuális tartalmú anyagok egyre szélesebb körben elérhetőek az interneten.
Az internet teljesen tönkretette a vállalkozásomat.
Megfosztott a jövedelmemtől.
A melegbárok halálos ítéletének is tekinthetjük,
hiszen már nem járunk bárba, hogy ismerkedjünk.
Manapság online ismerkedünk.
Ott a Grindr vagy a SCRUFF.
Az internet sok szempontból segített,
mert többé nem kell árnyékban élnünk,
elnyomottan, félve.
De mindemellett,
nem jó az, hogy a fiatalabb generációnak
nehéz szemtől szembe beszélgetni egymással.
Ezek nemcsak kereskedelmi egységek voltak,
hanem találkahelyek, ahol az emberek összejöhettek.
Olyan helyek voltak, ahol az emberek találkozhattak, a legjobb értelemben.
Lehet, hogy az anyagot átadják,
de az nem helyettesíti az emberi kapcsolatot,
és amilyen mértékben ez zajlik,
szerintem tragikus és pótolhatatlan veszteség.
ONE ARCHÍVUM AZ USC KÖNYVTÁRBAN
Szerintem nem fognak kelleni nekik ezek az újságok.
Már nem is tudom, miket hoztam,
olyan régen tettem be ide ezt a cuccot.
- De a nevét hallottam. - Persze.
Ezek a ő borítói.
Igazán kedves fickó volt.
És szerintem, ha nem szerepel a ONE Archívumban,
akkor szeretne benne lenni.
Ezt itt alá kellene írnia.
- Mi ez? - Egy ajándékozási okirat.
Arról, hogy ajándékba adja ezeket.
- Ott. - Oké.
És ami nem kell, csak dobják ki, mert...
Nem tudja, kivel beszél! Mi sosem dobunk ki semmit.
Bármije is van, mi szívesen megnézzük.
Szerintem nincs ott semmi, ami érdekelné önöket.
De ha már itt vagyok, szeretném megnézni...
szerintem az egész itt kezdődött.
Azt a részt, ahol az erotika volt és az olcsó kiadványok,
az egészet egy nagy függöny mögé tették.
Ott volt tehát a probléma, hogy elkaphatnak a rendőrök,
vagy ehelyett ott volt az, hogy...
az a jobbik féle gond talán,
hogy az ember találkozhat valakivel, aki ugyanazt kereste.
Úgyhogy igazából remek, hogy sikerült beszerezni ezeket.
Emlékszem, jártam a Circus of Booksban.
Ott az ember önmagához hasonlóakkal találkozhatott.
A hely megtette a magáét,
és már nem...
Boldog leszek, ha bezár.
Köszönöm az adományát. Igazán nagyra értékelem.
Á, csak semmiség.
Ez a fontos szerintem. Sokkal fontosabb a mi boltunknál. Ez a...
Ami bátorság ahhoz kellett, hogy ez kimenjen, hónapról hónapra.
Titokban kellett működniük.
El tudod képzelni a kissrácot Iowában vagy akárhol,
amikor megkapja a példányát, és azt gondolja: „Istenem, nem vagyok egyedül!”
Bámulatos!
Erről kellene dokumentumfilmet készítened!
Amikor Josh előbújt,
másnap reggel vittük ki a reptérre,
és az volt a szabály, hogy amikor a koliba ért,
telefonálnia kellett, hogy megérkezett.
És csak vártunk és vártunk, de nem szólt.
Végül felvettem a telefont, és azt mondtam:
„Tudod, nem számít mi vagy,
fel kell hívnod anyádat, hogy beértél a koliba.”
Nekem sokkal nehezebb volt elkezdeni beszélni róla.
Karen egy évig
nem mondta el egyetlen barátjának sem, képtelen volt rá.
Csak ültem ott a gyülekezetben,
és próbáltam megtalálni a módját,
hogy hogyan jussak túl ezen a küzdelmen azzal, hogy ki ő,
az én csodálatos fiam.
Az, hogy homoszexuális, a mi vallásunk szerint utálatos dolog.
Egy olyan házasságban, mint a miénk,
a nem vallásos házastársnak sokkal egyszerűbb
elfogadni a homoszexuális gyereket,
mint a vallásosnak.
Miért nem léptél ki egyszerűen az egyházból?
Tudod, számomra ez kizárt volt.
Ha valakinek a világon való létezés módja a vallásossággal egyenlő,
akkor Isten befogadása csak könnyebb.
De vallásosnak lenni nem könnyű. Azon is dolgozni kell.
Át kellett gondolnom a teológiámat, hogy ki tudjak békülni vele.
Bibliaórákra jártam.
Mit is jelent valójában az „utálatos” szó?
Miért használják ezt a homoszexualitással kapcsolatban?
És mit is akartak mondani valójában az akkori összefüggésben?
Hosszú ideig tartó keresgélés és elfogadás közben megtudtam,
hogy létezik egy igazán mélyen gondolkodók és egyben vezetők csoportja,
akik mellesleg melegek voltak,
akik fantasztikus, élénk közösségeket hoznak létre.
MONDD EL OTTHON - HOGY LESZ TANÁCSTALAN SZÜLŐKBŐL AKTIVISTA
Csatlakoztunk a PFLAG-hez,
és Karen találkozott más anyukákkal, akik hasonlókon mentek keresztül.
A PFLAG a leszbikusok és melegek szülei, családjai és barátai angol mozaikszava,
és ez egy olyan támogatói csoport,
akik segítenek megérteni a genderproblémákat.
Ezután Karen komoly átalakuláson ment keresztül.
Nem voltam hajlandó arra, hogy ne a lehető legjobb anyja legyek.
A gyerekeinknek megvan a maguk útja, és mi ezt nem befolyásolhatjuk.
Mi csak az első pár lépésükre vihetjük el őket.
De mindenesetre nagyon sok munkámba került, hogy észhez térjek.
Akkor kezdjük azzal, hogy Masonék elmondják a történetüket,
aztán ti...
Kezded te, Karen, mert legutóbb Barry kezdte?
Én inkább hagynám, hogy Barry mondja, ő jobban adja elő.
- Ezzel ellensúlyozlak téged. - Oké.
Szóval...
úgy 15 éve,
a fiunk épp hazajött New Yorkból a főiskoláról.
Most már nagymenőknek számítunk a PFLAG-nél,
én mi beszélünk róla a többieknek,
hogy jobban érezzék magukat ezzel kapcsolatban.
Fogalmam sem volt róla, hogy meleg.
Már képzett segítő vagyok, úgyhogy én is vezethetek segítő csoportokat.
Azt hiszem, én a mintapéldája vagyok azoknak,
akik elég rosszul reagálták le az elején.
Szeretnék visszaszívni mindent, amit aznap éjjel mondtam neki,
de nem lehet,
és sajnos elég sokat beszélek, és az egészre emlékeznem kell.
A PFLAG-ben való részvételük elképesztő volt.
Azt hiszem, egyszer...
anyu azt mondta, hogy a szülők feladata az, hogy kiharcolják a változást,
a gyerekeké pedig az,
hogy a lehető legnormálisabb életet éljék, és egyszerűen csak boldoguljanak.
Az ember mindig azt hiszi, hogy tudja, mi a legjobb,
de téved.
A szülők...
csak az idő egy nagyon kicsi részében okosak.
Miattuk vagyok elégedett a kilétemmel.
Úgyhogy...
Na igen.
Nem igazán tudom befejezni a mondatokat.
Az elmúlt 20 évben másoknak segítettem megérteni és elfogadni
a gendervariációkat a gyermekeikben, abból márpedig jó sokféle lehet!
Egyikkel sincs semmi baj.
Remélem, ezt beleteszed a filmedbe.
MINDEN CSALÁD ÜNNEPE
BÜSZKE VAGYOK A MELEG UNOKÁIMRA
Anya!
Most szeretném megtalálni a férjemet,
hogy csinálhassunk egy csoportképet.
- Oké. Jó. - Ti ott lesztek.
ÜNNEPELJÜK A PFLAG 40 ÉVÉT LOS ANGELESBEN
SZERETET!
Fotózkodunk? Fotózni jöttél? Jó.
Apu, add ide a gépet! Neked kéne benne lenned!
Jó, máris.
Oké.
Hát, jó nagy képet hoztál össze, ez nem volt könnyű!
Tudom, és ne hívj folyton,
mert nekem ez a munkám a PFLAG-nél.
Nem foglak. Ennyi volt!
Sziasztok!
Leszbikusok és melegek szülei és barátai, a PFLAG!
Hölgyeim és uraim, íme a leszbikusok és melegek szülei és barátai,
anyukák, apukák és testvérek,
a büszke szülők.
Nézd meg ezt a felvonulást!
Senki nem kap ilyen éljenzést,
csak a PFLAG,
és ez az előttünk járó szülőknek szól,
azoknak, akik kiálltak, amikor még senki más nem állt ki
azok mellett, akik melegként előbújtak.
Bárcsak itt lennének az én szüleim is!
- Nézd, apu, ott a boltotok! - Igen!
Barry!
MELEGEK SZÜLEI
Soha senki nem adott nekünk semmit, amiért ne kellett volna megküzdenünk.
A BOLDOGSÁG A LEGALIZÁLT SZERETET
Oly sok változást láttam e világon.
Jót és rosszat is.
De én reménykedek, és van remény.
És nem fogom keserű szájízzel befejezni,
hanem jó hangulatban,
mert az emberek ma jobban összetartanak, mint valaha.
SZERETJÜK LMBTQ-GYERMEKEINKET, ÉS BÜSZKÉK VAGYUNK RÁJUK
ISTEN EGY MELEG GYERMEKKEL ÁLDOTT MEG BENNÜNKET!
AUGUSZTUS 9-ÉN, KEDDEN VÉGLEG BEZÁRUNK. KÖSZÖNJÜK AZ ELMÚLT 30 ÉVET!
Ez az utolsó óránk, gyorsan vásárolj!
- Utolsó óra? - Ja!
Mindjárt kitesszük a ZÁRVA feliratot.
Lehet, hogy te vagy az utolsó vásárlónk.
Oké.
A Circus of Booksban utolsóként eladott áru tulajdonosa.
Azta!
Mindig is szerettem névtelen lenni, de...
Aláírhatod úgy is, hogy „névtelen”, ha nagyon akarod.
Nem, most már nagyon is nyilvános az egész.
Na jó!
Barry és Karen majdnem olyanok voltak, mint anya és apa.
Mindig is...
- A pótanyánk. Mint egy család. - Igen.
- Viszlát, Karen! - Bud, remek srác vagy!
Köszönöm. Hiányozni fogtok.
Ezután is klassz dolgokat fogsz csinálni, tudom.
- Jó volt veled dolgozni. - Köszönöm, Barry.
- Remélem, minden jól alakul. - Köszönöm.
- Hadd öleljelek meg! - Jaj, Karen!
- Nagyon köszönök mindent! - Csúcs voltál.
ZÁRVA
Nem könnyű házastársaknak lenni,
és együtt vinni egy vállalkozást ilyen hosszú időn keresztül.
- Igazából tök nehéz. - Igen, folyton engem kellett hallgatnia.
A feliratot fordította: M. Detti