Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- סרט אנימה מקורי של NETFLIX -‬
‫זמן רב לפני התקופה שלנו,‬
‫הזניתים בני השמים אספו את כוחותיהם‬
‫כדי לכלוא את נימזו הרשע‬ ‫מאחורי שערי נאדיריה,‬
‫אבל הם שילמו על ניצחונם‬ ‫במספר מחריד של הרוגים.‬
‫אם יקום יום אחד נבל שיצליח‬ ‫לפתוח את השערים לעולם האפל,‬
‫הדרך היחידה לנעול אותם שוב‬ ‫תהיה בעזרת חרב ספוגה בכוח קדוש.‬
‫את החרב חייב להניף גיבור שהוא בן השמים,‬
‫צאצא של גזע הזניתים.‬
‫- סאנצ'ו: אדוני! המלך פאנקראז!‬ ‫זה תינוק. תינוק קטן ויפה! -‬
‫- פאנקראז: חי נפש! תבורך האלה! -‬
‫- פאנקראז: נקרא לך בשם לוקה. -‬
‫- מאדה: אה, פאנקראז! אתה באמת... -‬
‫- גו-גו... -‬
‫- פאנקראז: שומו שמים. מה קרה?‬ ‫את בסדר, יקירתי? -‬
‫- זמן קצר אחרי הלידה, -‬
‫- אמו של לוקה, מאדה,‬ ‫נחטפה ע"י מפלצות. -‬
‫- *: שמעתי שאתה ואביך נוסעים יחד. -‬
‫- רודריגו: אה, פאנקראז!‬ ‫אני אהיה בקשר אחרי שאמצא את החרב. -‬
‫- נרה, בואי הנה, לאבא. -‬
‫- נרה מסמיקה קלות כשהיא רואה את לוקה. -‬
‫- ביאנקה: אני ביאנקה. אתה זוכר אותי? -‬
‫- *: קדימה! תגרגר שוב, חתלתול! -‬
‫- ביאנקה: תניח לו לנפשו. תן לי אותו! -‬
‫- *: אז אתם יכולים לקבל אותו -‬
‫- אחרי שתביסו את רוחות הרפאים‬ ‫במגדלי אפטאטן. -‬
‫- ביאנקה תוקפת! 18 נקודות! -‬
‫- רוח רפאים של עוזרת בית תוקפת! -‬
‫- לוקה תוקף! עושה נזק 21! -‬
‫- רוח הרפאים של עוזרת הבית מובסת! -‬
‫- ביאנקה: אה! מה זה? איזה כדור יפה! -‬
‫- אני בטוחה שזה סוג של פרס.‬ ‫אנחנו צריכים לקחת אותו איתנו. -‬
‫- לוקה משיג את כדור הדרקון! -‬
‫- *: בסדר. קחו את החתול המטופש. -‬
‫- ביאנקה: יש!‬ ‫אלה חדשות טובות. נכון, חתול? -‬
‫- אתה מפסיק עם ההצקות! -‬
‫- ביאנקה: צריך לתת לחתול שם! -‬
‫- אה... מה דעתך שנקרא לו "פרסי"? -‬
‫-פאנקראז ולוקה ממשיכים‬ ‫בחיפושים שלהם אחר מאדה. -‬
‫זה כל מה שאתה מסוגל לעשות, לוקה?‬
‫זאת רק ההתחלה!‬
‫היי, פרסי, חכה לי!‬
‫חכה לי!‬
‫הילד גדל כל כך מהר.‬
‫קרה משהו, סאנצ'ו?‬
‫לא, הוד מלכותך. אני רק מצטער‬ ‫שליידי מאדה לא יכול לראות את בנה.‬
‫בהחלט.‬
‫חזור הנה!‬ ‫-גם אני, סאנצ'ו.‬
‫תפסתי אותך עכשיו!‬
‫איי...‬
‫פרסי, איפה אתה?‬
‫היי, אתה.‬ ‫-אה!‬
‫סליחה שהבהלתי אותך.‬
‫אה?‬
‫היי, יש לך כדור נהדר.‬ ‫אני יכול להסתכל עליו רגע?‬
‫לוקה, אנחנו יוצאים בקרוב.‬
‫אני בא!‬
‫אבא שלי הכי חזק בעולם.‬
‫אתה משתפר, לוקה. אני גאה להיות אבא שלך.‬
‫למה העונה הזאת מדכאת כל כך?‬
‫איזה עניין יש לכם בקובורג?‬
‫אל תיבהל. שמי פאנקראז.‬
‫באתי לכאן לבקשתו של הוד מלכותו.‬
‫אה...‬
‫סליחה!‬
‫הנסיך הארי!‬ ‫אתה חייב לחזור ללורד פאנקראז.‬
‫לא. הוא תמיד נותן הוראות.‬
‫אבל מסוכן מחוץ לשטח הארמון.‬
‫תירגע, פרנק,‬ ‫או שצפרדע שוב תבקר בחולצה שלך.‬
‫היי!‬
‫ומי אתה?‬
‫אה, נזכרתי. אתה הבן של פאנקראז.‬
‫הוא אמר לך לבוא לשמור עליי?‬
‫בערך. אתה בוודאי הארי.‬
‫אתה תקרא לי הנסיך הארי.‬ ‫אני האדם הכי חשוב אחרי המלך.‬
‫באמת?‬
‫טוב, אבא שלי הוא האדם הכי חזק בעולם.‬
‫באמת?‬
‫בסדר, אז אתה יכול להיות המשרת שלי.‬
‫נתחרה עד הטירה.‬
‫שלוש, שתיים, אחת. צא!‬ ‫-היי.‬
‫זה לא הוגן!‬
‫זהירות!‬
‫ווה!‬
‫עזוב אותי!‬ ‫-עצור!‬
‫איך אתה מעז? שחרר אותי!‬
‫אבא!‬
‫קדימה.‬ ‫-מדהים.‬
‫הוא באמת חזק.‬
‫מרשים.‬
‫נתת גם לקון וגם לסלון מכה הגונה.‬
‫לאדג'ה.‬
‫אבל אתה באמת צריך‬ ‫להשגיח יותר על הנערים האלה.‬
‫עכשיו, תנו לי מופע שלא אשכח.‬
‫הגיע הזמן לנקמה.‬
‫נעשה ממך קציצות.‬
‫לוקה!‬
‫תתעורר, לוקה!‬
‫לא!‬
‫לוקה, תקשיב לי!‬
‫אבא!‬
‫אהבה של אב לבנו היא באמת דבר יקר.‬
‫אבל דבר לא נמשך לנצח.‬
‫אבא...‬
‫לוקה...‬
‫אתה חייב...‬
‫אבא...‬
‫אבא!‬
‫הצעקות שלך משמחות אותי מאוד.‬
‫תן לי לשמוע עוד!‬
‫אבא!‬
‫לוקה...‬
‫אימא שלך...‬
‫עדיין בחיים.‬
‫בבקשה...‬
‫אימא שלך...‬
‫אבא!‬
‫כמה נוגע ללב.‬
‫אבא!‬
‫תן לי ללכת!‬
‫לא. אתה תחיה באושר לנצח כעבד שלי.‬
‫אתה בסדר, לוקה?‬
‫שוב חלמת חלום בלהות?‬
‫אל תדאג, הארי. אני בסדר.‬
‫חשבתי שכבר אמרתי לך.‬
‫אתה צריך לקרוא לי הנסיך הארי, משרת.‬
‫אתה עדיין ממשיך עם זה?‬ ‫שנינו עבדים פה, שכחת?‬
‫אין מה לעשות. אני בן למשפחת המלוכה.‬
‫וחשוב מזה,‬
‫אנחנו תקועים כאן עשר שנים.‬ ‫למה לא נמלטנו?‬
‫כי זה מסוכן מדי.‬ ‫כמה פעמים דיברנו על זה?‬
‫היי! למה האטת את הקצב?‬
‫אידיוט חסר תועלת!‬
‫היי, אתה?‬
‫אתם רוצים לצאת מכאן?‬
‫אתה מכיר דרך?‬
‫בהחלט.‬
‫אני מכיר הרבה עבדים שנמלטו מכאן בחביות.‬
‫כולם היו מתים. מתים!‬
‫אם אתה לא מחזיק מעמד כאן,‬
‫דוחפים אותך לתוך חבית ומשליכים לנהר.‬
‫זהו זה!‬
‫ברצינות?‬
‫אתה בטוח לגבי זה?‬
‫ברור.‬
‫אני אעשה את זה לבד אם צריך.‬
‫אם אין ברירה...‬
‫אה!‬
‫זה מסריח. תפסיק את זה!‬ ‫-שקט. הם ישמעו אותנו.‬
‫מה זה הדבר המגעיל הזה?‬
‫זה צף שם.‬
‫זה...‬
‫לא נכון!‬
‫אם נעשה את זה, נעשה את זה כמו שצריך.‬
‫מי שם פה את החבית הזאת?‬
‫זה חשוד, אין ספק.‬
‫איכס!‬
‫שני אלה מסריחים יותר מדיר חזירים!‬
‫זרוק אותם מהר!‬
‫אני?‬
‫הצלחנו!‬
‫אנחנו בחיים!‬
‫אני לא מאמין!‬
‫נמלטים, מה?‬
‫תודה.‬
‫תחזרו שוב, בבקשה.‬ ‫-אני שיכור.‬
‫היי.‬
‫השטח נקי.‬
‫בסדר.‬ ‫-טוב.‬
‫הנה, תשתה את זה. זה יחמם אותך.‬
‫תודה.‬
‫אתם עדיין מסריחים.‬
‫סליחה. הדבר הזה...‬
‫זה סיפור קצת ארוך, אבל...‬
‫שמי דוקטור אגון. נמלטים מתקבלים בברכה.‬
‫פתחתי את הפאב הזה כאן, על הר אזימוט,‬ ‫כדי לרגל אחרי המתרחש במקדש.‬
‫זה לא מסוכן בטירוף?‬
‫יש בזה סיכון,‬
‫אבל אם לא אעשה שום דבר,‬ ‫אסון יפקוד את כולנו.‬
‫נראה שבישוף לאדג'ה מתכנן‬ ‫לפתוח את השערים לנאדיריה.‬
‫הוא רוצה להחזיר את גרנדמאסטר נימזו.‬
‫נימזו?‬
‫הוא התגלמות הרשע.‬
‫הוא מסוגל להמיט על העולם אפלת נצח.‬
‫המוני זניתים קיפחו את חייהם‬ ‫כדי לכלוא אותו לפני שנים רבות.‬
‫לאדג'ה...‬
‫אז זאת התוכנית שלו.‬
‫כך נראה.‬
‫זאת הסיבה שאני מחפש גיבור, בן השמים,‬
‫את זה שמסוגל לעצור את הבישוף לאדג'ה.‬
‫עכשיו...‬
‫ספרו לי כל מה שאתם יודעים.‬
‫אל תעצור עד שתגיע לליטלהייבן.‬
‫היי, אתם שומעים אותי?‬
‫זה כל מה שאני יכול לעשות.‬
‫מכאן תצטרכו להסתדר לבדכם.‬
‫להתראות ודרך צלחה...‬
‫ברנשים מסריחים.‬
‫עצור!‬
‫מכאן מתחיל השטח של קובורג.‬
‫אין כניסה לזרים.‬
‫תמיד היית חייל נאמן, פרנק.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫אתה עדיין פוחד מצפרדעים?‬
‫זוכר שפעם שמתי צפרדע במיטה שלך?‬ ‫זה היה משעשע מאוד.‬
‫חתיכת סנוב קטן...‬
‫הייתכן?‬
‫הנסיך הארי! אתה בחיים!‬
‫פנה דרך, פרנק.‬
‫המפלצות על הר אזימוט מתחזקות.‬
‫אני חייב להודיע לאבי מיד.‬
‫בוא נלך, לוקה!‬
‫כן...‬
‫בעניין זה...‬
‫אתה לא בא איתי?‬
‫זה אבא שלי.‬
‫המילים האחרונות של אבא מלוות אותי.‬
‫נדמה שהוא ניסה לומר לי משהו חשוב.‬
‫על אימא שלך?‬
‫אני חושב.‬
‫אני רוצה לחזור לווילברוק.‬
‫יש שם בקתה ישנה שגרנו בה פעם.‬
‫הבנתי.‬
‫כאן דרכינו נפרדות.‬
‫שמור על עצמך, הארי.‬
‫אמרתי לך לקרוא לי הנסיך הארי, טיפש.‬ ‫אין ספק שאתה לומד לאט, משרת.‬
‫לך לדרכך.‬
‫בסדר.‬
‫אני אחזור לקובורג יום אחד, אז להתראות.‬
‫לוקה!‬
‫איי...‬
‫מה קרה?‬
‫אני...‬
‫סליחה שלא אמרתי לך את זה קודם, אבל...‬
‫אתה מבין...‬
‫אבא שלך, פאנקראז...‬
‫אני חושב...‬
‫לא, אני יודע...‬
‫שהוא הציל את חיי.‬
‫לכן, לוקה...‬
‫אם תצטרך ממני משהו, לא משנה מה,‬ ‫רק תבקש.‬
‫אעשה כל מה שבכוחי כדי לעזור.‬
‫אה, ווילברוק. המקום הזה לא השתנה.‬
‫טוב, אבא. חזרתי הביתה.‬
‫בררר... קפוא כאן!‬
‫בוא נבעיר אש.‬
‫המקום הזה...‬
‫זה החדר הסודי של אבא?‬
‫וזה...‬
‫היומן שלו.‬
‫סוף סוף השאלה שהציקה לי קיבלה מענה.‬
‫הבישוף לאדג'ה צריך את הלחש של הזניתים‬ ‫כדי לפתוח את השערים לנאדיריה.‬
‫זאת הסיבה שהוא לקח את מאדה.‬ ‫היא בת לגזע הזניתים.‬
‫זאת אומרת שהיא עדיין בחיים.‬
‫אם אמצא את חרב הזניתים‬ ‫ואת הגיבור בן השמים‬
‫ואסגור את השערים לעולם האפל,‬
‫אולי עוד אצליח להציל אותה.‬
‫יותר מזה,‬
‫אני מאמין שלוקה הוא‬ ‫אותו גיבור בן השמים שאני מחפש.‬
‫אני לא מבין...‬
‫אני? הגיבור?‬
‫הסתלק, פורץ מנוול!‬
‫אבל זה...‬
‫הבית שלי!‬
‫אה?‬
‫סאנצ'ו?‬
‫העיניים האלה...‬
‫זה אתה, אדון לוקה!‬
‫השבח לאל. אתה חי!‬
‫זה עוד יותר טעים ממה שזכרתי!‬
‫תאכל בתיאבון. זה יום שמח באמת!‬
‫מעולם לא אמרתי נואש.‬
‫ידעתי שאתה בחיים. ידעתי!‬
‫לאדג'ה שיעבד אותי‬ ‫והכריח אותי לבנות את המקדש שלו.‬
‫זה היה סיוט.‬
‫שמעת משהו על ליידי מאדה?‬
‫היא שבויה של לאדג'ה.‬ ‫כך כתוב ביומן של אבא שלי.‬
‫היא הייתה כל כך קרובה, ואני לא ידעתי.‬
‫אז לא ראית אותה?‬
‫איך יכולתי? הייתי עבד!‬
‫הם העבידו אותי בפרך בכל יום.‬
‫מה?‬
‫אם מישהו יכול להציל אותה, אדון לוקה,‬ ‫אתה האיש.‬
‫אני?‬
‫דם הגזע הזניתי זורם בעורקיך.‬ ‫העיניים שלך הן ההוכחה.‬
‫אתה כנראה הגיבור בן השמים של זניתיה.‬
‫היי, רק רגע...‬
‫גם לורד פאנקראז חשב כך כנראה.‬
‫טוב, זה מה שנכתב ביומן שלו.‬
‫אתה רואה?‬
‫גם אביך אמר את זה.‬
‫רק גיבור אמיתי יכול‬ ‫לשלוף את חרב הזנית מנדנה.‬
‫אם הוא יניף את הלהב השמימי‬ ‫על שערי נאדיריה,‬
‫הם שוב יינעלו.‬
‫אז איפה אותה חרב אדירה?‬
‫אל דאגה.‬
‫רודריגו בריסקולטי מחזיק בה.‬ ‫הוא כתב את זה במכתב.‬
‫אז היא קיימת.‬
‫אדון לוקה, אתה חייב ללכת למוסטרופראטו‬ ‫ולבקר את מר בריסקולטי.‬
‫מוסטרופראטו?‬
‫אבל זה ייקח כמה שבועות.‬
‫מה עם כל היערות, המערות,‬ ‫המדבריות והמפלצות?‬
‫בבקשה, קח את זה. זה היה של אביך.‬
‫החרב של אבא...‬
‫אני לא ראוי לשאת אותה.‬
‫הבט, אני לא אבא שלי. לעולם לא אצליח.‬
‫ואני פוחד...‬
‫אני פוחד אפילו לחשוב על זה.‬
‫סאנצ'ו, אתה יכול לספר לי על אימא שלי?‬
‫היא הייתה אישה יפהפייה ונבונה.‬
‫אני בקושי זוכר אותה.‬
‫בוא הנה, לוקה. בוא לאימא.‬
‫הידיים שלך כל כך חמות, אימא.‬
‫בחייו אביך נשבע שיציל את מלכתו.‬
‫לוקה...‬
‫אתה מוכרח...‬
‫אני יכול לעשות את זה! אני אצליח!‬
‫ואוו! אוצר!‬
‫ווש!‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫אני לא צריך סליים שיארח לי חברה.‬
‫אני באמת מתחיל להיות טוב בזה.‬
‫אה?‬
‫אתה ממשיך ללכת אחריי, מה?‬
‫טוב, אין ברירה.‬
‫בוא, גו.‬
‫גוטרוד.‬
‫אבא, אתה באמת חושב שאני גיבור?‬
‫זאת הייתה טעות.‬ ‫המסע כולו היה טעות גדולה.‬
‫רק...‬
‫רק תנסה להישאר רגוע.‬
‫אתה רואה? אני לא אפגע בך.‬
‫רק תשכח שבאנו.‬
‫למקומות,‬
‫היכון,‬
‫רוץ!‬
‫אני לא מאמין שזה קורה!‬
‫אה?‬
‫פרסי?‬
‫פרסי, זה אתה!‬
‫זה כבר לא רחוק.‬
‫מה קרה כאן?‬
‫- מי שיביס את המפלצת ביורן‬ ‫יהיה יורשי -‬
‫- רודריגו בריסקולטי -‬
‫אז ביורן הוא זה שהחריב את המקום הזה.‬
‫מאז שהוא פרסם שכל אחד‬ ‫יכול להיות היורש של מר בריסקולטי,‬
‫הגיעו לכאן עשרות אנשים אמיצים‬ ‫במטרה להביס את ביורן.‬
‫אבל לא ראינו איש מהם שוב.‬
‫וואו.‬
‫הוא פשוט עצום.‬
‫הוא הפך את המקדש הישן למאורה שלו.‬
‫זה רע.‬
‫מה אעשה?‬
‫אה?‬
‫מועמד חדש? מאלף מפלצות אולי?‬
‫הוא יצליח להביס את ביורן.‬
‫אבא!‬
‫אה, נרה, בדיוק הגיע מחזר חדש.‬
‫אני עדיין מתנגדת לזה‬ ‫שבוחרים לי בעל בצורה כזאת.‬
‫זה לא הזמן!‬
‫אני אבקש ממנו לעזוב.‬
‫לא, עצרי, בבקשה.‬
‫אה? מה הרעש הזה?‬
‫איי...‬
‫את בסדר?‬
‫לא נכון!‬
‫את במקרה... נרה?‬
‫לוקה...‬
‫אתה חי.‬
‫אה-הא.‬
‫מה קרה, נרה?‬
‫אה?‬
‫אתה...‬
‫לא ייתכן.‬
‫לוקה, חשבנו שאתה מת.‬
‫נרה בכתה ימים ארוכים כשנודע לה.‬
‫באמת?‬
‫אז אתה רוצה לנסות להרוג את ביורן?‬
‫אה?‬
‫לא אמרתי שום דבר כזה!‬
‫אם תצליח להביס את ביורן,‬ ‫אבחר בך ליורש שלי.‬
‫במילים אחרות, אתה תתחתן עם נרה.‬
‫להתח...‬
‫להתחתן?‬
‫פרס לא רע, נכון?‬
‫היי.‬
‫אתה מתעלם מדבר חשוב אחד.‬
‫אין לי סיכוי נגד ביורן.‬
‫אני בטוח שתסתדר.‬
‫על מה אתה מדבר? רק תסתכל עליי.‬
‫זה מה שאני למד מצבע העיניים שלך.‬
‫אז גם אתה חושב שאני הגיבור בן השמים?‬
‫אנחנו נדע בוודאות‬ ‫אם תצליח לשלוף את חרב הזנית.‬
‫היא באמת נמצאת פה?‬
‫נשמע לי שאתה רוצה להיות גיבור.‬
‫החרב שמורה כאן.‬
‫שלוף אותה ומלא את ייעודך, גיבור זניתיה!‬
‫היא נעלמה.‬
‫זאת אומרת שהחרב במאורה של ביורן כעת?‬
‫כך נראה.‬
‫סליחה...‬
‫אכפת לך אם אחשוב על זה קצת?‬
‫לוקה...‬
‫נרה!‬
‫אני מבינה שהחלטת שלא להילחם בביורן.‬
‫אני חושב שהקרב הזה קצת גדול עליי.‬
‫אני שמחה.‬
‫אני לא יודעת מה הייתי עושה‬ ‫אם היית יוצא להילחם בו.‬
‫את מעדיפה שלא אלחם?‬
‫כלומר, אם אביס אותו, אז...‬
‫אנחנו נצטרך...‬
‫את יודעת...‬
‫לא, זה לא מה שהתכוונתי!‬ ‫ההיפך הוא הנכון!‬
‫אני אשמח מאוד לראות אותך‬ ‫מביס את המפלצת, אבל זה פשוט...‬
‫תשמחי?‬
‫לא! טוב, כן, אבל באופן כללי.‬
‫אין לזה שום קשר לעובדה שאתחתן איתך.‬
‫לא שאני לא רוצה...‬
‫אה, סליחה!‬
‫זאת אומרת...‬
‫זאת אומרת... זאת אומרת... זאת אומרת...‬
‫מישהו...‬
‫עשבי ריפוי, בבקשה?‬
‫למישהו עוד יש?‬ ‫-לא, נגמרו לי.‬
‫השתמשתי בכל מה שהיה לי.‬
‫לי יש קצת.‬
‫מי זה?‬ ‫-איזו בחורה שהגיעה אתמול.‬
‫גדלת, פרסי.‬
‫הנה...‬
‫בבקשה.‬
‫תודה רבה.‬
‫חשבתי שאני מזהה אותך לרגע.‬
‫אה?‬
‫אתה דומה מאוד לבחור‬ ‫שסילק את רוחות הרפאים במגדלי אפטאטן.‬
‫איפה שמעת על זה?‬
‫איך אתה יכול לשכוח חברת ילדות?‬
‫לא נכון... ביאנקה?!‬
‫לקח לך הרבה זמן, לוקה ארקל גותה.‬
‫ביאנקה! זאת באמת את!‬
‫שמעתי על ביאנקה.‬ ‫-מה? הקוסמת?‬
‫אומרים שהיא יודעת להשתמש בקסיזל.‬
‫בואו.‬
‫חכי רגע! לאן את הולכת?‬
‫מה?‬
‫את לא מתכוונת‬ ‫להילחם בביורן יחד איתי, נכון?‬
‫טוב, ברור שאתה לא יכול להביס אותו לבדך.‬
‫אני מעדיף שתשאירי לי את הלחימה.‬
‫עשיתי משהו שפגע בך?‬
‫ברור שלא.‬
‫רק אל תנסי לבוא אחריי!‬
‫למה הוא לא רוצה שאבוא איתו?‬
‫מה הבעיה שלך?‬
‫אין לי בעיה.‬
‫תקשיבי, המקום הזה מסוכן.‬
‫מה?‬
‫לא ידעתי שאתה הטיפוס האבירי.‬
‫שקט כבר.‬
‫תסתכל!‬
‫זאת...‬
‫חרב הזנית?!‬
‫איתה תהיה בלתי מנוצח.‬ ‫-רגע! זה מסוכן!‬
‫אה? מסוכן מדי‬ ‫למי שמכונה הגיבור בן השמים?‬
‫גם את?‬
‫תכה ראשון ונוכל לנצח.‬
‫מי מעז להפריע לשנת היופי שלי?‬
‫הנה הוא בא.‬ ‫-הוא ענק!‬
‫חזרת, ילד?‬
‫אתה נהנה לסבול.‬
‫ביאנקה, את תמצאי את החרב.‬ ‫אני אעסיק את ביורן.‬
‫הבנתי.‬
‫אנחנו יכולים לעשות את זה!‬
‫סווש!‬
‫יש כאן רוח פרצים.‬
‫ביאנקה! מצאת אותה?‬
‫עוד לא! אני עדיין מחפשת!‬
‫תמהרי!‬
‫מה אתה עושה, לוקה?‬ ‫לעולם לא אמצא אותה כך!‬
‫רדי ממני! אני עושה כל מה שאני יכול!‬
‫תתחמק מזה!‬
‫סווש!‬
‫מצאת אותה!‬
‫לוקה! בוא נסתלק מכאן!‬
‫בשמחה!‬
‫פגעת בפנים היפות שלי.‬
‫קח את זה!‬
‫לוקה!‬
‫בסדר!‬
‫ביורן!‬
‫חרב הזנית שלי! זה הסוף שלך!‬
‫אה? אולי ככה?‬
‫לעזאזל!‬
‫החרב...‬
‫היא לא זזה.‬
‫מה?‬
‫אז אתה לא הגיבור למרות הכול?‬
‫נראה שלא.‬
‫בתפריט היום, גריל מעורב.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫איי!‬
‫ביורן רותח מזעם.‬
‫לא נכון! זה לוקה?‬
‫אני אשמיד את כולכם!‬
‫אתם לא יכולים להסתתר לנצח.‬
‫הנה אתם.‬
‫קסיזל!‬
‫חייבת להיות לו נקודת תורפה.‬ ‫-אבל מה?‬
‫העין...‬
‫על המצח.‬
‫אני יודע איך להביס את ביורן.‬
‫באמת?‬
‫תפוס שם מחסה, פרסי.‬
‫אצטרך גם את עזרתך, גוטרוד.‬
‫תפסתי אתכם עכשיו.‬
‫אני מקווה שאתם אוהבים צלי טוב.‬
‫למעשה, אני מעדיפה סלט טרי.‬
‫סווש!‬
‫אתה מתכוון להרוג אותי?‬
‫זה תלוי בך, ביורן.‬
‫אתה יכול למות עכשיו,‬
‫או להישבע לי אמונים.‬
‫אני לא רוצה למות.‬
‫הצלחנו!‬
‫לוקה!‬
‫תודה!‬ ‫-המושיע שלנו!‬
‫כן, הגיבור בן השמים הגדול שלנו.‬
‫בואי נשמור את זה בינינו, טוב?‬
‫אנשים מגזימים לגמרי גם בלי זה.‬
‫אני מרגיש כזה מתחזה.‬
‫תחשוב על זה כך...‬
‫ניצחת את ביורן‬ ‫על אף שאינך הגיבור בן השמים.‬
‫זה הישג נכבד.‬
‫לוקה!‬
‫טוב, לא הייתי מצליח בלעדייך, ביאנקה.‬
‫תמיד עמדת לצדי, מאז שהיינו קטנים.‬
‫קודם במגדלי אפטאטן ועכשיו כאן.‬
‫זה נחמד מצדך.‬ ‫אז תיתן לי חלק נדיב מהפרס?‬
‫כמה אלפי מטבעות זהב‬ ‫הבטיח לך רודריגו בריסקולטי?‬
‫למעשה, הפרס למי שמביס את ביורן‬
‫הוא ידה של נרה.‬
‫נרה?‬
‫זה נהדר!‬
‫נרה בריסקולטי.‬
‫כל גבר בארץ יקנא בך.‬
‫טוב...‬
‫אז זה היה הסיפור...‬
‫אתה יכול להפסיק לחייך בשביעות רצון.‬
‫אתה עדיין צריך‬ ‫להציע לה נישואים כמו שצריך.‬
‫רוב הבנות רוצות שהבעל לעתיד ישאל אותן.‬
‫זה הרבה יותר טוב מהאפשרות‬ ‫שההורים שלך ישאלו אותך.‬
‫אני לא כזה טיפש.‬
‫אז למה את כאן שוב?‬
‫אתה חושב שתצליח לבד? אין סיכוי.‬
‫אבל אנחנו עברנו הרבה יחד.‬ ‫רק הוגן שאעזור לך.‬
‫חמלה היא הצד החזק שלי.‬
‫טוב, אני לא זקוק לה.‬
‫בכל אופן, הגיע הזמן שתלכי.‬
‫זוז!‬
‫תפסיקי להתנהג כמו אימא שלי.‬ ‫-לוקה!‬
‫אה! היי!‬
‫שמעתי שהשלמת את המשימה שלך.‬ ‫אבא מאושר עד הגג.‬
‫כן, אבל זה לא היה ברור.‬
‫אז...‬
‫טוב...‬
‫איך לנסח את זה? בואי נראה...‬
‫סליחה על ההפרעה.‬
‫איי.‬
‫ביאנקה?‬
‫מה יש לך? אתה מתוח כמו קפיץ!‬
‫המילים מסרבות לצאת לי מהפה.‬
‫אוף! חסר תועלת!‬
‫זה כואב. תפסיקי למשוך!‬
‫הגולם הזה צריך לשאול אותך משהו, נרה.‬
‫תשתקי!‬
‫טוב...‬
‫אה... את...‬
‫רוצה להתחתן איתי?‬
‫בשמחה.‬
‫באמת?‬
‫איזו הקלה.‬
‫חששתי שלא תציע לי נישואים‬ ‫גם אם תביס את המפלצת.‬
‫ביאנקה תיתן לנו את ברכתה?‬
‫כמובן.‬
‫ביאנקה עזרה לי להביס את ביורן.‬
‫מאז היא מציקה לי שאתן לה נתח מהפרס.‬
‫היא לא השתנתה בכלל מאז שהיינו ילדים.‬
‫היא תמיד אומרת‬ ‫את הדבר הראשון שעולה בדעתה.‬
‫קדימה, תאכל. אנחנו משפחה עכשיו.‬
‫משפחה?‬
‫גבר נשוי...‬
‫אני דווקא...‬
‫לחיי ביאנקה!‬
‫לחיים!‬ ‫-כמה שתיתי עכשיו?‬
‫נשמע שיש מסיבה.‬
‫אה, לורד לוקה.‬
‫כולם! האיש שהביס את ביורן כאן!‬ ‫הגיבור בן השמים בכבודו ובעצמו.‬
‫אה, לא, זאת אומרת...‬
‫לוקה, מאלף המפלצות!‬
‫הנה, תשתה את זה.‬
‫לא, תודה.‬
‫אבל אנחנו חוגגים את האירוסים שלך.‬
‫תראי, היה לי יום עמוס גם ככה.‬
‫אה?‬
‫נתראה מחר, כולם.‬
‫מה זה? לוקה!‬
‫אתה אומר שלא תשתה איתי?‬
‫לילה טוב לכולם!‬
‫וביאנקה, תשתדלי לא לשתות יותר מדי.‬
‫חכה, בבקשה!‬
‫לוקה הטיפש.‬
‫לחיים!‬
‫מתי היא התחילה לשתות כמו דג?‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫היי, היי, מה את עושה?‬
‫העיניים האלה. תתקרב כדי שאוכל לראות.‬
‫אה?‬
‫כן.‬
‫אתה חושש להתחתן.‬
‫אה?‬
‫טוב, אני מתחתן בקרוב,‬
‫אבל אני בכלל לא חושש.‬
‫היא אישה נפלאה.‬
‫אני לא יכול להיות יותר מאושר.‬
‫אה... זה מוזר.‬
‫עיניך מספרות סיפור שונה.‬
‫הן אומרות שאתה מסתיר‬ ‫את הרגשות האמיתיים שלך.‬
‫כישפת את עצמך?‬
‫אל תדברי שטויות.‬
‫אני עייף מאוד, אז אם סיימנו...‬
‫להתראות.‬
‫אתה לא רוצה להכיר ברגשות האמיתיים שלך?‬
‫אני אהיה בסדר גמור.‬ ‫אני תמיד מקשיב ללב שלי.‬
‫היי. אל תתפרצי לכאן!‬
‫אם אתה בטוח בעצמך כל כך,‬
‫אז תשתה את זה.‬
‫זה שיקוי מיוחד.‬
‫שתייתו תחשוף את הרגשות האמיתיים שלך.‬
‫אם אתה רוצה להבין‬ ‫את הרגשות כי עמוקים שלך,‬
‫אתה צריך לגמוע אותו.‬
‫אם את אומרת, אבל אין שום סיכוי‬ ‫שאני שותה את הרפש הזה. להתראות.‬
‫חכה רגע.‬
‫אם אתה מסרב לשתות את זה,‬ ‫אתה מתכחש למציאות.‬
‫בסדר, בסדר. אשמור את זה, אבל לא אשתה.‬
‫אתה תשתה.‬ ‫-לא אשתה.‬
‫לא, לא, לא. אתה תשתה את זה.‬
‫מטורללת.‬
‫אה!‬
‫זה בטח לא יעשה שום דבר אפילו.‬
‫נרה, נרה, תבחר בנרה.‬
‫- אוטוסוגסטיה -‬
‫נרה, נרה, תבחר בנרה.‬
‫נרה... תבחר בנרה.‬
‫- תת המודע של לוקה -‬
‫אה?‬
‫לא, לא, לא. אין סיכוי.‬
‫זה שום דבר.‬
‫המכשפה הזקנה סתם עבדה עליי.‬
‫אה, מה עשיתי?‬
‫מי היה זה שאמר את זה לפני שנים?‬
‫"האהבה האמיתית שלך היא‬ ‫האדם שאתה יכול לומר לו הכל."‬
‫אני צודק?‬
‫אני צודק, נכון?‬
‫זה רע, רע מאוד!‬
‫אה?‬
‫מה היא עושה כאן?‬
‫אני חושב‬ ‫שאני סוף סוף יודע איך אני מרגיש.‬
‫מה?‬
‫אתה רוצה לבטל את האירוסים?‬
‫כן.‬
‫קצת מאוחר מדי לזה, אתה לא חושב?‬
‫אין איש שמופתע יותר ממני...‬
‫תהיה בשקט. נרה תשמע.‬
‫סליחה שאני מאכזב את נרה בצורה כזאת.‬
‫אני מבין מה אתה אומר.‬
‫לא אכפת לך מנרה או ממשפחת בריסקולטי.‬
‫זאת ממש הגזמה!‬
‫הרגשות שלי לנרה היו אמיתיים.‬
‫אז למה?‬
‫פשוט הבנתי שהלב שלי שייך לאישה אחרת.‬
‫לא יכולתי לשקר לעצמי.‬
‫אתה גס רוח וכפוי תודה!‬
‫עצם המראה שלך מעורר בי בחילה!‬ ‫עזוב את העיר!‬
‫אני צריך להחזיר לך את החרב.‬
‫אני לא הגיבור למרות הכל.‬
‫חכה רגע.‬
‫מה העניין?‬
‫אתה הולך לחפש את הגיבור, נכון?‬
‫כן.‬
‫אז קח את זה איתך.‬
‫באמת?‬
‫מצא את הגיבור ולך לעיר לרגלי הר אזימוט.‬
‫אני לא מבין.‬
‫שמעתי שדרקון הזנית חי שם,‬ ‫כשהוא מחופש לאדם.‬
‫אתה חייב לבקש את עזרתו.‬
‫למה אני?‬
‫אתה רואה את ההר הזה?‬
‫כוחות אופל פועלים שם.‬
‫הוא מדאיג אותי מאוד.‬
‫אה, ואם מישהו ישאל,‬ ‫אני כועס עליך מאוד.‬
‫הבנת?‬
‫אני מבטיח.‬
‫עכשיו הסתלק מכאן, בן בליעל.‬
‫אתה לא תראה את נרה שוב לעולם.‬
‫אה, נרה המסכנה שלי.‬
‫נרה...‬
‫סליחה.‬
‫מה?! יצאת מדעתך?‬ ‫איך יכולת להיות כזה טיפש?‬
‫רק אידיוט יזרוק נערה כמו נרה.‬
‫טוב, באופן רשמי,‬ ‫ביני לבין רודריגו היה ריב גדול.‬
‫תראי, זה הוא.‬
‫מסכן.‬
‫אבל לא היה ריב באמת?‬
‫אני בטוחה שהמצאת כל זה כי אתה מתבייש.‬
‫אבל אם אתה אומר את האמת,‬
‫אז מזל טוב, אתה, באופן רשמי,‬ ‫שוטה הכפר החדש!‬
‫הבנתי שיש מישהי שחשובה לי יותר.‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫אל תאמר לי שהתאהבת באיזו נערה‬ ‫במרכז העיר שניפחה לך את האגו.‬
‫תמיד היית...‬
‫הבחורה הזאת,‬ ‫תמיד תמכנו זה בזה בשעת צרה.‬
‫רגע. לאן אתה הולך?‬
‫היא תמיד נותנת לי הוראות‬
‫והיא אף פעם לא יודעת מתי לשתוק...‬
‫אבל יש לה החיוך הכי חמוד.‬
‫חכה רק רגע. לא. ברור שיצאת מדעתך.‬
‫אתה בטוח תתחרט על זה.‬
‫אל תאמר...‬ ‫-ביאנקה ויטאקר!‬
‫כן!‬
‫אני, לוקה ארקל גותה,‬
‫אשמח מאוד אם נוכל להיות ביחד לעולמים.‬
‫אמרת את זה.‬
‫אתה...‬
‫באמת אמרת את זה.‬
‫אתה לא יכול לחזור בך, אתה יודע.‬
‫כי אני...‬
‫מרגישה אותו הדבר.‬
‫אה, זה...‬
‫סבתא!‬
‫אני רואה שהתעשת.‬
‫את חייבת לי הרבה תשובות.‬
‫יכולתי להינשא לאישה נחמדה ונאה‬
‫ולרשת את הון בריסקולטי,‬
‫אבל כל זה ירד לטמיון.‬
‫לדברים כאלה אין ערך‬ ‫אם אתה צריך לשקר לעצמך כדי להשיג אותם.‬
‫בדרך הזאת לעולם לא תהיה מאושר.‬
‫בכל זאת, ראית את לבי‬ ‫רק מזה שהבטת בעיניי.‬
‫אפילו אני לא ידעתי מה אני מרגיש.‬
‫לעולם אל תזלזל‬ ‫באינטואיציה של אישה, ילד.‬
‫אני מתנצל מעומק הלב.‬
‫תודה על דברי החוכמה ועל השיקוי המיוחד.‬
‫אז אלך עכשיו.‬
‫אולי לא הייתי צריכה להרחיק לכת כל כך,‬
‫אבל לא יכולתי שלא להבחין...‬
‫ברגשות האמיתיים שלך.‬
‫תודה, גרנדמאסטר נימזו.‬
‫עכשיו בוא נראה...‬
‫נראה שעדיין אין לי מספיק כוח...‬
‫ולכן אשיג עוד,‬
‫ולא משנה מה יקרה לגופי בן האלמוות.‬
‫וכשתגיע השעה, את תעזרי לי מאוד, מאדה.‬
‫זה אני, אבא שלך.‬
‫העיניים של אלוס הצעיר‬ ‫בצבע של עיניך, הוד מלכותך.‬
‫כן, אבל שלו בהירות יותר.‬
‫הן מהפנטות.‬
‫הוא עושה את זה הרבה בזמן האחרון.‬
‫אולי הוא אומר לי למהר‬ ‫ולמצוא את הגיבור בן השמים.‬
‫כבר דחיתי את זה יותר מדי.‬
‫אתה כבר יוצא?‬
‫כן.‬
‫למען אלוס...‬
‫אני לא יכול להניח‬ ‫לעולם הזה ליפול לאפלה.‬
‫אני יודעת.‬
‫אה?‬
‫תראו אותך, אדון לוקה.‬
‫אתה בוגר לגמרי.‬
‫טוב...‬
‫פולשים!‬
‫מכאן!‬
‫הם שם, למטה!‬
‫לוקה!‬
‫לך לראונדבק.‬
‫ושמור על אלוס!‬
‫כדברייך!‬
‫אני אכרות רק אחת מרגליך,‬
‫בדיוק כפי שהבישוף לאדג'ה ציווה.‬
‫לוקה!‬
‫ביאנקה!‬
‫תתרחק ממנו!‬
‫אל תתערבי בזה, אישה!‬
‫קאסנוז!‬
‫ביאנקה!‬
‫זה הסוף שלך!‬
‫אופס.‬ ‫-מה עשית?‬
‫פישלתי.‬
‫אני לא יודע מה לומר.‬
‫טוב, זה לא בדיוק אידיאלי.‬
‫אה?‬
‫הבחורה.‬
‫איזו הפתעה...‬
‫ביאנקה!‬
‫התחלתי לחשוב שלעולם לא תבוא.‬
‫לאדג'ה.‬
‫באתי לכאן להציע לך הזדמנות‬ ‫לראות את מאדה,‬
‫אבל במקום זאת מצאתי לי הפתעה נחמדה.‬
‫מה אתה רוצה ממנה, לאדג'ה?‬
‫אני רוצה שתפתח את השערים לנדירה,‬
‫כי נראה שמאדה לא מתכוונת להתעורר.‬
‫אבל רק זניתים יכולים לפתוח את השערים.‬
‫אוי ואבוי. הבחור לא יודע, נכון?‬
‫בכל זאת, קבל את תודתי מעומק הלב...‬
‫על כך שנתת לי מתנה כזאת נפלאה.‬
‫אל תתנגד!‬
‫אני יודע.‬
‫יש לי מתנה מושלמת במיוחד בשבילך.‬
‫קא... סווש!‬
‫יפהפה!‬
‫פנים מלאות הבעה.‬
‫אתה יכול להתבונן משם.‬
‫התבונן כשהעולם יצלול לאפלה.‬
‫אני עדיין מתקשה להאמין למזלי הטוב.‬
‫המחשבה שהייתה עוד צאצאית לגזע הזניתים‬
‫ושהיא התחתנה עם בנה של מאדה...‬
‫אני?‬
‫זה מגוחך.‬
‫העיניים שלי לא בצבע של הזניתים.‬
‫את בטוחה?‬
‫תתבונני בפנייך ביתר תשומת לב.‬
‫יש לי סיבה טובה לחשוב שאת מאומצת.‬
‫וכדי להגן על הסוד הקטן שלך,‬
‫הורייך הביולוגים הטילו עלייך כישוף‬ ‫ששינה את צבע עינייך.‬
‫עכשיו בואי איתי.‬ ‫-עזוב אותי!‬
‫זאת...‬ ‫-מאדה.‬
‫היא לא שיתפה פעולה,‬ ‫כפי שאת יכולה להסיק מהמחסום הזה.‬
‫אני...‬
‫האגדה מספרת שאנשים מגזע הזנית‬
‫יכולים לתקשר בעזרת המחשבות שלהם.‬
‫תבקשי ממנה ללמד אותך את הלחש‬ ‫שפותח את השערים.‬
‫ואז תוכלי לעשות בשבילי‬ ‫את מה שהיא לא מוכנה לעשות.‬
‫זה...‬
‫השער לנאדיריה.‬
‫אם תמלאי את בקשתי זו, אני מבטיח לך‬
‫שאני אשחרר אותך.‬
‫מאדה.‬
‫מי זה שמדבר אליי?‬
‫שמי ביאנקה. אני אשתו של לוקה.‬
‫אה, בני נשא אישה.‬
‫ביאנקה, אסור לך להקשיב ללאדג'ה,‬ ‫ולא משנה מה הוא אומר לך.‬
‫כוחו הולך וגדל בהתמדה,‬
‫אך השערים לא ייפתחו‬
‫אלא אם אדם מגזע הזנית יאמר את הלחש.‬
‫אנא, הצילי את עצמך.‬
‫וסלחי לי על כך שאינני עוזרת לך.‬
‫מאדה!‬
‫קדימה, תראי לי את כוחה‬ ‫של בת לגזע הזנית.‬
‫קפריזל!‬
‫תתנהגי יפה, גב' גותה.‬
‫תעשי בתבונה אם תצייתי לי.‬
‫לעולם לא!‬
‫כמה חבל!‬
‫קסיזל!‬
‫את מזלזלת בכוחי.‬ ‫-קפריזל!‬
‫קפריזל!‬
‫חדלי מיד!‬
‫את רק חרק בעיניי.‬
‫הפסיקי!‬
‫לאדג'ה.‬
‫תני לי...‬
‫לתת לך יד.‬
‫אחת היצירות הכי עלובות שלי עד היום.‬
‫בזהירות.‬
‫לאט יותר.‬
‫סוף סוף מצא...‬
‫מהר! תמשוך אותי למעלה!‬
‫מהר!‬
‫זום!‬
‫הצלחנו!‬
‫סוף סוף הצלחתי!‬
‫אני לא יודע מי אתה, אבל תודה.‬
‫איך אתה יכול לומר את זה? אני...‬
‫השימוש שלו בחרב...‬
‫לא ייתכן שזה...‬
‫חשבתי שתזהה את הבן שלך קצת יותר מהר.‬
‫זה אני, אלוס.‬
‫אבל מתי נעשית כל כך...‬
‫מאחוריך!‬ ‫-אה?‬
‫אלוס, תשתמש בזה!‬
‫תודה, אבא!‬
‫רגע, החרב הזאת...‬
‫אלוס, עצור!‬
‫זאת חרב הזנית!‬
‫היי-ווה!‬
‫זה היה מדהים!‬
‫אבא, איפה השגת את החרב הזאת? היא נהדרת!‬
‫חרב הזנית...‬
‫הוא היה...‬
‫הוא היה ממש כאן,‬
‫הגיבור בן השמים.‬
‫זה היית אתה כל הזמן.‬
‫לורד לוקה!‬
‫סאנצ'ו!‬
‫אדון אלוס!‬
‫אני כל כך שמח ששניכם שלמים ובריאים.‬
‫באמת, זה היום הכי מאושר בחיי.‬
‫אין צורך לבכות, סאנצ'ו.‬ ‫רגע, תמיד נראית זקן כל כך?‬
‫טוב, חלפו שמונה שנים מאז שהפכת לאבן.‬
‫שמונה שנים?‬
‫באמת חלף כל כך הרבה זמן?‬
‫מספרם הלך וגדל.‬
‫תן לי להסתכל.‬
‫וואו! הם רבים מספור!‬
‫אז סבתא ואימא נמצאות על האיים האלה?‬
‫כן, אבל לא יהיה קל להגיע לשם.‬
‫נקווה שנוכל למצוא את דרקון הזנית.‬
‫כן, אני בא.‬
‫באמת...‬
‫אה...‬ ‫-אה?‬
‫אתה... נכון. אני זוכר אותך!‬
‫הבחור המסריח!‬
‫תמיד אמרתי שמשתלם לעזור לאנשים.‬
‫אם כי לא חלמתי שתביא את גיבור הזנית.‬
‫ד"ר אגון, לאדג'ה מחזיק באמי ובאשתי.‬
‫ולכן אתה ואני רוצים אותו הדבר.‬
‫כן, גם אני מבקש‬ ‫לשים קץ לימים אפלים אלה.‬
‫שמעתי שדרקון הזנית חי בעיר הזאת,‬ ‫מחופש לאדם.‬
‫אתה יודע משהו?‬
‫זאת שאלה מכשילה?‬
‫אה...‬
‫אה?‬
‫באמת?‬
‫בחיי...‬
‫לעולם לא הייתי מנחש‬ ‫שד"ר אגון הוא דרקון הזנית.‬
‫ואתה?‬
‫אני רוצה לעזור, באמת...‬
‫בבקשה!‬
‫אבל אני לא יכול.‬
‫מה?‬
‫איבדתי את כדור הדרקון.‬
‫אני לא יכול להשתנות בלעדיו.‬
‫מה? אתה רציני?‬
‫איך יכולת לאבד משהו כל כך חשוב?‬
‫איפה איבדת אותו?‬
‫את זה אני לעולם לא אשכח.‬ ‫זה היה כאן, במגדלי אפטאטן.‬
‫שם? זה ממש ליד ראונדבק.‬
‫רגע. אתה מתכוון אולי...‬
‫לדבר הזה?‬
‫זאת חתיכה מכדור הדרקון.‬
‫מצאתי אותה במגדלי אפטאטן כשהייתי ילד,‬
‫אבל לאדג'ה הרס אותו.‬
‫אה, חכה רגע.‬
‫זה מזויף.‬
‫באמת?‬
‫מה זאת אומרת מבחינתנו?‬
‫לא נותרו לנו אפשרויות.‬
‫בסדר.‬
‫הגיע הזמן לשאול את הפיות.‬
‫פיות?‬
‫הן חיות במערה‬ ‫במעמקי ההר ליד באטנברג.‬
‫אומרים שהן יכולות למלא כל משאלה,‬
‫אבל לא קל להגיע אליהן.‬
‫אתה מבין, רובוטים מגינים עליהן.‬
‫רובוטים? זה לא קצת מוזר?‬
‫אל תשאל אותי, חבר.‬
‫זה מצב הדברים הפעם.‬
‫הפעם?‬
‫וכמו כדי להחמיר את המצב,‬
‫הפיות מוכנות לקבל רק את אלה‬ ‫שמתגברים על סדרה של מכשולים‬
‫בעזרת כוחם בלבד.‬
‫גוטרוד,‬
‫באת אחריי.‬
‫הנה זה מתחיל.‬
‫איך אנחנו אמורים להגיע לשם?‬
‫חייבת להיות דרך.‬
‫חשוב!‬
‫גוטרוד...‬
‫אני מסוגל לנשק אותך.‬
‫אם מישהו מסוגל לעשות את זה,‬ ‫אנחנו בוודאי נצליח!‬
‫כואב.‬
‫אה? מה? מה עכשיו?‬
‫את פיה?‬
‫אין צורך לעמוד.‬
‫אני מתנצלת שהעברנו אותך‬ ‫מסכת ייסורים כזאת.‬
‫לא אעניש אותך על כך שהבאת את הסליים.‬
‫עצם העובדה שהגעת לכאן מוכיחה‬ ‫שיש לך לב טהור.‬
‫הרשה לי למלא את המשאלה שלך.‬
‫בבקשה, סגרו את שערי נאדיריה לעולמים‬ ‫והצילו את אמי ואשתי.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫אני אסייע לך במאמציך,‬
‫אך אינני יכולה להתערב באופן ישיר.‬
‫אז מה אני צריך...‬
‫מה שאתה רוצה הוא הדבר הזה, נכון?‬
‫כדור הדרקון! למה את שואלת?‬
‫זה מזויף.‬
‫הרשה לי להחזיר אותך בזמן.‬
‫מצא את עצמך כשהיית צעיר יותר.‬
‫אני חושבת שאתה יודע מתי והיכן.‬
‫תגיד, יש לך שם כדור יפה.‬ ‫תראה לי אותו לרגע?‬
‫רגע, זה היה...‬
‫בדיוק.‬
‫אתה יודע מה אתה צריך לעשות.‬
‫אתה חייב לחזור לעבר.‬
‫אז זה מה שקרה...‬
‫פרסי, איפה אתה?‬
‫היי, אתה.‬ ‫-אה!‬
‫סליחה שהבהלתי אותך.‬
‫הלכתי לאיבוד.‬
‫בסדר.‬
‫אה?‬
‫תגיד, יש לך שם כדור נהדר.‬
‫תרשה לי להסתכל עליו רגע?‬
‫אה? איך אתה יודע?‬
‫אני מריח אותו מהתיק שלך.‬
‫כן?‬
‫מצטער, אבל הוא חשוב מכדי שאראה לך אותו.‬
‫ווילברוק בכיוון ההוא. ביי.‬
‫חכה רגע!‬
‫אני לא מנסה לגנוב אותו, באמת.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫אני אכיר לך את ידידי‬ ‫אם תראה לי את הכדור.‬
‫אתה מבין שאחרי האמירה הזאת אתה נשמע‬
‫עוד יותר חשוד?‬
‫באמת?‬
‫אולי תשנה את דעתך כשתפגוש את ידידי.‬
‫גוטרוד הסליים.‬
‫זה סליים?‬
‫יש לי חבר שהוא גור נמרים, אתה יודע.‬
‫אני קורא לו פרסי.‬
‫גור נמרים בגילך? זה מרשים.‬
‫לא באמת. רק עזרתי לו, ואז נעשינו חברים.‬
‫אה, ודרך אגב,‬
‫חשוב היטב-היטב לפני שתתחתן.‬
‫אהבת האמת שלך היא‬ ‫מישהי שאתה יכול לומר לה כל דבר.‬
‫הבנתי.‬
‫וואו, אתה ממש יודע להקשיב.‬
‫טוב, אתה לא נראה לי אדם רע,‬ ‫אז אתן לך לראות את הכדור שלי.‬
‫תראו את זה!‬
‫אופס.‬ ‫-היי!‬
‫תיזהר!‬
‫סליחה.‬
‫הנה.‬
‫זה באמת כדור יפה. תודה.‬
‫לוקה, אנחנו הולכים בקרוב.‬
‫אני בא!‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫מה קרה?‬
‫זה אבא שלך?‬
‫כן, הוא באמת חזק.‬
‫אתה ודאי אוהב אותו באמת.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫בסדר, תודה שהראית לי את האוצר שלך.‬
‫אין בעיה.‬
‫פרסי.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫מה תעשה אם החיים יהיו קשים פתאום?‬
‫אני אולי קטן,‬ ‫אבל אני עדיין הבן של פאנקראז.‬
‫שום דבר לא מפחיד אותי.‬
‫נכון. אתה לגמרי צודק!‬
‫ביי!‬
‫חכם מאוד.‬
‫תחזיק חזק!‬
‫מדהים.‬
‫הנה היא!‬
‫ביאנקה!‬
‫לוקה!‬
‫אימא!‬
‫אתה...‬
‫אתה אלוס?‬
‫כן!‬
‫גדלת כל כך.‬
‫אני מצטערת שלא הייתי איתך.‬
‫אימא!‬
‫הפסדנו את השנים הכי חמודות בחייו.‬
‫יש לנו מספיק זמן לפצות על זה.‬
‫ביאנקה, מה קרה לעיניים שלך?‬
‫מתברר שגם בי זורם דם זניתי.‬
‫באמת? טוב, זה מסביר הרבה דברים!‬
‫אימא שלך שם.‬
‫לוקה...‬
‫לוקה, זאת אימא שלך.‬
‫אה?‬
‫אימא?‬ ‫-אה.‬
‫לוקה, לא היית צריך לבוא.‬
‫רציתי להציל אותך, אימא.‬
‫עצם הרצון שלך מספיק לי.‬
‫אתה חייב לשכוח את לאדג'ה ואת השערים.‬
‫חזור על עקבותיך!‬
‫אבל...‬
‫הפעם נימזו צבר יותר כוח מאי-פעם.‬
‫הוא יכול להחריב את העולם אם הוא ירצה.‬
‫אל תנסה להילחם בו.‬
‫הפעם?‬
‫כן, הוא הרבה יותר חזק ממה שהיה בעבר.‬
‫אין לנו שום סיכוי נגדו.‬
‫השערים ייפתחו רק אם אומר את הלחש.‬
‫אני היחידה שיכולה להגן על העולם.‬
‫אימא!‬
‫דרקון הזנית!‬
‫אני כבר לא לאדג'ה של פעם.‬
‫כמה כוח.‬
‫אל תשימו לב אליי. רק לך!‬
‫תודה, ד"ר אגון!‬
‫לאדג'ה!‬
‫אימא!‬
‫אימא....‬
‫לוקה...‬
‫רק רציתי לראות אותך.‬
‫זה הדבר היחיד שבגללו החזקתי מעמד.‬
‫לפחות...‬
‫עכשיו, הכישוף שפותח את השערים‬
‫יאבד לעולמים.‬
‫אימא...‬
‫לאדג'ה!‬
‫אתה תשלם על זה!‬
‫כפיפים! השמידו אותם!‬
‫אומף!‬
‫סווש!‬
‫קאזאפ!‬
‫טוואק!‬
‫פריזל!‬
‫קאסיזל!‬
‫הם רבים מאיתנו!‬
‫זה נמשך יותר מדי זמן.‬
‫מה?‬
‫באתי לשלם את החוב!‬
‫גם אני!‬
‫תזמון מצוין!‬
‫הסתער!‬
‫לוקה, אימא שלך!‬
‫תשאיר לי את בשר התותחים!‬
‫תודה, הארי.‬
‫אנחנו נטפל במטרד הזה.‬
‫תפסנו אותך עכשיו, לוקה!‬
‫עצור, לאדג'ה!‬
‫לבד, מה?‬
‫באת כל הדרך לכאן רק כדי למות?‬
‫סווש!‬
‫אתה לא גיבור מגזע זנית!‬
‫מה אתה מקווה להשיג?‬
‫קאסווש!‬
‫כמה חבל.‬
‫היית כל כך קרוב.‬
‫אלוס!‬
‫זה עוד...‬
‫רחוק מאוד מסיום.‬
‫אימא הקריבה את עצמה‬ ‫כדי לסגור את השערים לנצח נצחים.‬
‫זה הסוף של התוכנית שלך...‬
‫וגם שלך!‬
‫אני חושש שהמעטת בערכי!‬
‫הלחש אבד לעד! לא נשארו לך אפשרויות!‬
‫השעה קרובה.‬
‫השגתי את הכוח הזה‬
‫באמצעות האור של נאדיריה‬ ‫שמחלחל דרך השערים.‬
‫גרנד מאסטר נימזו!‬
‫סוף סוף הגיעה השעה לבוא לשחרר אותך!‬
‫הכוח שלה מפעם בי!‬
‫ואיזה כוח מופלא זה!‬
‫אופנה איל נימזו!‬
‫ועכשיו...‬
‫הרצון העז ביותר שלי...‬
‫סוף סוף יתגשם.‬
‫אני אסגור אותם.‬
‫אם אזרוק את זה, השערים...‬
‫אבל...‬
‫איך תעלה לשם?‬
‫כולם לעלות!‬
‫הספינה הזאת עומדת להמריא!‬
‫אבא!‬
‫אלוס! הצלחת!‬
‫עכשיו העולם...‬
‫מה קרה?‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה התרחש?‬
‫ביאנקה.‬
‫היי, ביאנקה!‬
‫איזו מיומנות!‬
‫הם באמת יודעים לעשות כל דבר בימים אלה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אבל, בסופו של דבר, זאת עדיין רק תוכנה.‬
‫תרשה לי להראות לך‬ ‫איך העולם הזה באמת נראה.‬
‫כבה מיפוי מרקם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כבה כבידה.‬
‫ביאנקה!‬
‫כבה איתור התנגשות.‬
‫ביאנקה.‬
‫ביאנקה!‬
‫בוא נפחית את עומס המעבד.‬
‫תפסיק!‬
‫לא!‬
‫תניח לנו!‬
‫אתה נימזו?‬
‫טכנית, לא.‬
‫אני וירוס שהתחבא‬ ‫בקוד של הדמות של נימזו.‬
‫נראה שמאדה שמה לב שמשהו קצת חשוד.‬
‫מזמן, משחק שנקרא "דרגון קווסט"‬ ‫כבש את העולם בסערה.‬
‫כמה עשרות שנים אחר-כך,‬
‫שכללו את טכנולוגיית המציאות המדומה.‬
‫ברגע שהיא הפכה למסחרית,‬
‫אותו המשחק, "דרגון קווסט",‬ ‫יצא שוב בפלטפורמה חדשה.‬
‫וזה המקום שבו אתה נמצא עכשיו.‬
‫כשאתה שיכור מנוסטלגיה,‬ ‫החלטת לנסות את המשחק.‬
‫אתה יודע שחלפו רק כמה שעות‬
‫מאז שהתחלת לשחק?‬
‫למה אתה עושה את זה?‬
‫למה אתה לא מניח לנו?‬
‫האדם שיצר אותי‬
‫מתעב את האנשים‬ ‫שקוראים לעולם המדומה הזה בית.‬
‫אז הוא כתב אותי והעלה אותי.‬
‫זהו זה?‬
‫איזה מין מניע זה?‬
‫זה פשוט המצב.‬
‫אני רק תוצאה של השעמום של מתכנת גאון.‬
‫אה, כן. הוא ביקש ממני למסור לך משהו.‬
‫הוא אמר, "תתבגר, לוזר".‬
‫להתבגר?‬
‫הגיע הזמן שתחזור לעולם האמיתי.‬
‫הזיכרון שלך יימחק, זמנית,‬ ‫כל עוד אתה בפנים,‬
‫כדי שתוכל לחוות את החיים כגיבור המשחק.‬
‫אני עדיין לא מאמין‬ ‫שאני יוצא להרפתקה אמיתית בעולם הזה.‬
‫תמיד הרגשת קרוע בין ביאנקה לנרה, לא?‬
‫אני אבחר בנרה הפעם,‬ ‫כי אני תמיד בוחר בביאנקה.‬
‫השיטה הזאת לא תקל על הבחירה שלך.‬
‫אתה תרגיש בדיוק מה שהגיבור ירגיש.‬
‫אני אצטרך לשכנע את עצמי.‬ ‫תבחר בנרה, תבחר בנרה.‬
‫אה, עכשיו הפעלת את תוכנת האוטוסוגסטיה.‬
‫ברצינות? זה היה זריז.‬
‫- חוויית דרגון קווסט -‬
‫המערכת הזאת יכולה ליצור‬ ‫תוכניות חדשות כהרף-עין.‬
‫לכבות את זה?‬
‫לא, תשאיר.‬
‫ועוד משהו. אני יכול להילחם ברובוטים?‬
‫בהחלט. אני אוסיף לך את זה מיד.‬
‫קדימה, תן לעצמך שם.‬
‫לוקה.‬
‫מילדות קראתי לדמויות שלי כך.‬
‫בסדר, אני אשים את לך המשקפיים.‬ ‫אתה יכול לקרוא את הטקסט בלי בעיה?‬
‫כן.‬
‫אתה מרוצה מההגדרות האלה?‬
‫כן.‬
‫אז הגיע הזמן להתחיל. תיהנה!‬
‫תפסיק להתנגד.‬
‫למה אתה נאחז בעולם הזה?‬
‫לא אתה...‬
‫ולא היוצר שלך תבינו.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫"דרגון קווסט 5"! מעולה!‬
‫מעולם לא חשבתי...‬
‫על העולמות במשחק הזה כמשהו לא אמיתי.‬
‫גם אם הם רק תוכנות,‬
‫הזמן שהעברתי בהם היה אמיתי.‬
‫והמסעות האלה,‬
‫הקרבות האלה,‬
‫כל האנשים שפגשתי,‬
‫הם תמיד יהיו כאן.‬
‫אלה אשליות חלולות.‬
‫לא!‬
‫זאת מציאות אחרת!‬
‫תשתוק ותמות!‬
‫גוטרוד?‬
‫אל תקשיב לו!‬
‫תישאר חזק!‬
‫מי אתה?‬
‫אני תוכנת האנטי-וירוס‬ ‫ששומרת על העולם הזה!‬
‫יצרתי חיסון...‬
‫ואני מפקיד אותו בידיך.‬
‫אתה חייב להשלים את ההרפתקה שלך!‬
‫זה נגמר!‬
‫העולם...‬
‫הוא חזר.‬
‫אבא!‬
‫היי...‬
‫מה קרה?‬
‫הרדימו את כולכם,‬
‫אבל נימזו איננו עוד.‬
‫מעולם לא התמודדתי עם מישהו חזק כל כך.‬
‫לוקה, באמת עשית את זה?‬
‫עכשיו אנחנו יודעים מי הגיבור האמיתי.‬
‫תקשיבו לי, חיילים!‬
‫הקרב שלנו נגד הבישוף לאדג'ה הסתיים.‬
‫ניצחנו!‬
‫תודיע לי אם תזדקק לי אי-פעם.‬
‫עד שנשוב וניפגש.‬
‫אל תשכח לבקר בקובורג. נחכה לכם!‬
‫נבוא, אני מבטיח!‬
‫טוב, זאת הייתה הרפתקה.‬
‫ד"ר אגון!‬
‫כל הכבוד, בחור מסריח!‬
‫תראה, הנה ווילברוק.‬
‫איזה נוף!‬
‫כשנגיע לעיר הולדתי,‬
‫ההרפתקה הזאת תגיע לסופה,‬
‫ואני אחזור לעולם האמיתי.‬
‫אבל כולכם תמיד תהיו אמיתיים בעיניי.‬
‫גוטרוד...‬
‫לוקה? קרה משהו?‬
‫תצטרף אלינו כבר!‬
‫אבא!‬
‫הראש שלו תמיד בעננים.‬ ‫ובכל זאת, הוא מצחיק, נכון?‬
‫ההרפתקה הזאת תלווה אותי לעד.‬
‫למה אתה מחייך?‬
‫אני רק שמח שאני לא לבד, זה הכול.‬
‫אה? ברור שאתה לא לבד.‬
‫אנחנו איתך,‬
‫וביחד אנחנו נראה את אלוס מתבגר.‬
‫זיקוקים!‬
‫אני חושב שזאת קבלת הפנים שלנו!‬
‫קדימה, לוקה. הצלת את העולם.‬
‫אז תעמוד זקוף!‬ ‫-איי!‬
‫זה כאב.‬
‫נמושה.‬ ‫-לא, זה באמת כאב.‬
‫אז למה אתה מחייך?‬ ‫-אני לא צוחק. יכולת לפצוע אותי.‬
‫אין יותר אמיתי מזה.‬
‫אני...‬
‫אני הייתי הגיבור.‬
‫- המשיכו את ההרפתקה שלכם... -‬
‫עברית:‬ ‫נעמי מאזוז‬