Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Det är en stor ära att vara här...
...för att presentera en av världens största komiker.
Den här mannen...
EN ORIGINAL-KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Mexico City, är ni redo?
Låt mig presentera...
...den oförliknelige...
...ge en stor applåd för Franco Escamilla!
Fullsatt lokal!
Hur mår ni i kväll?
Fint att ni svarade.
Jag är Franco Escamilla. Trevligt att träffa er.
Tack för att ni kom och för att ni köpte biljett.
Arenan i Mexico City... Jäklar, vad många människor!
Jag är ledsen. Vi lovade er en kanonshow, och den är inte så bra.
Förlåt att jag lurade er, mina bröder.
Ni som följer mig på sociala medier vet att min fru blev opererad förra året.
Allt gick bra, tack och lov.
Den stackaren har genomgått fem operationer på tre år.
Och jag säger: "Det är din jävla otur, eller hur?
Du drog till dig alla dåliga vibbar. Otur för dig."
Vid varje operation fanns jag där vid hennes sida,
för att driva med henne, såklart.
För när man är nyopererad kan man inte göra nåt,
den stackaren kan inte ens röra sig,
och jag vet att hon inte kan använda magmusklerna,
så jag drar skämt för henne.
Och hon kan inte skratta.
Jag skyller hennes operationer på allt som händer hemma.
Jag frågar: "Har vi vatten?" "Jag köpte inget."
"Ser du? Därför behöver du opereras."
"Är middagen klar? Inte? Du behöver opereras."
"Grabben blev kuggad. Operation."
Allt!
Och nyligen blev jag opererad, mina bröder.
Det var dags för hämnd. Men hon var en bättre person.
Hon sa inget.
Hon fanns där när jag vaknade. Hon tog hand om mig.
Hon sa inte ett ord.
Det är det där jävla leendet som gör en förbannad.
Hon frågade leende: "Har du ont?"
Och jag...
"Du drev med mig, det var därför du fick opereras."
Förra året blev hon opererad och hon tillbringade sin konvalescens hemma.
Ni som gått tvåårig högskola, hon återhämtade sig hemma.
Vi ställde i ordning ett rum åt henne, med dropp och hela skiten.
Och jag tog över.
Jag laddade upp en video på YouTube som heter "Papá soltero".
Där förklarar jag vad jag gjorde som pappa och mamma.
En riktig kämpe till pappa.
Jag har inte berättat om mötet jag deltog i på ungarnas skola.
Som pappa hade jag aldrig gått förut. Det var en ny upplevelse.
Det är inte så värst kul.
Har vi några lärare eller rektorer här? Ett hjärtligt "dra åt helvete" till er.
Låt mig förklara mig.
Jag värderar, respekterar och beundrar lärare för deras arbete.
Jag tror att Mexicos framtid ligger i deras händer.
Vi måste värdera dem högre.
Det är inte rättvist att en professionell fotbollsspelare tjänar mer än 100 lärare.
Men ni lärare borde också göra det lättare för oss att gilla er.
Håll inte ert möte en måndag kl. 08.30, ingen vill gå på det.
Håll det en onsdag kl. 22.00.
Öppen bar för papporna.
Då skulle det bli fullsatt.
Man skulle jubla. "Vi har skolmöte på onsdag! Ja!"
Ens fru säger: "Jag går." "Nej, jag går. De är mina barn.
Vi pratar om mina kära barn."
Men icke. Möte på en måndag kl. 08.30.
Jag går och lägger mig vid den tiden.
Jag var sömnig på mötet, och lärarens röst hjälpte inte.
Läraren som håller i sina böcker:
"Det här skolåret...
...åtar sig personalen..."
Och jag: "Jösses, så trist!"
Jag kom ihåg när jag var elev och min kära mor gick på mötena.
Det var kul.
För det första hölls de inte i konferensrum, utan i klassrummet.
Alla eleverna fick gå ut och föräldrarna gick in
och blev instruerade att sitta vid sitt barns skolbänk.
Så man ritade en kuk på sin bästa väns stol...
...och sa: "Din mamma satt på en kuk!
Jäkla brud, var inte så uppenbar!"
Det var coolt, för man fick träffa sina vänners föräldrar.
Och man drev med dem.
Man såg sin polares mamma och sa till honom: "Din mamma är riktigt ful!
Nu förstår jag varför din pappa stack!
Med den jävla bruden hade jag också stuckit.
Hennes mamma sket ut henne, den stackaren."
Kvinnans ansikte, helt förvridet.
Man sa: "Ser hon ut så eller är hon på väg att nysa?"
Hon såg ut som Stitch från Disney!
Hon blängde argt på mig och jag tänkte:
"Ohana sex-två-sex."
Vi är desamma.
Men det var kul.
För, med all respekt,
det finns kvinnor med tonårsbarn, som fortfarande är väldigt snygga.
Man sa till sin polare: "Hördu, din mamma är så läcker!
Vad sägs om att bli min son?"
Och polaren sa: "Dra åt helvete!" "Så pratar man inte med sin far
Du får gå och lägga dig utan middag."
Men man skojade en stund,
mötet avslutades och man gick in i klassrummet igen,
glad i hågen,
och hörde nåt som frös blodet till is.
När läraren sa till mamma: "Frun, kan ni stanna en stund?"
"Helvete..."
Min kära mor vände sig om och pekade sitt finger mot mig.
Och jag började: "Herren är min herde, ingenting skall fattas mig.
Han för mig i vall på gröna ängar."
Man visste vad som väntade.
Nu förstår jag henne. Min stackars mamma.
Hon fick alltid stanna, och det gör en arg.
De gjorde det mot mig.
Det gör en arg. Man har lyssnat på hela mötet,
och för att ens unge har strulat till det måste man stanna längre.
Man avundas föräldrarna som får gå hem.
Man ser dem gå och tänker: "Fan ta er."
"Mitt barn uppför sig." "Dra åt helvete."
Mötet på mina barns skola avslutades
och läraren sa: "Herr Escamilla, har ni tid ett ögonblick?"
Jag vände mig mot mina barn och pekade på dem.
De två barnen sa bara:
"Vad?"
Skitungarna respekterar inte mig!
Jag sa till läraren: "Vad har de gjort sönder? Jag betalar det dubbla."
Så att jag skulle slippa stanna kvar nästa måndag. Glöm det!
Läraren såg väldigt allvarlig ut. "Vi har haft problem med ditt barn."
"Vad har min älskling gjort?"
"Ditt barn hamnade i slagsmål med en nära vän."
Och jag sa: "Min nära vän?"
Ni förstår väl att jag skämtade?
Jag är komiker,
jag ville bryta isen med den här bittra jävla läraren...
Läraren förstod inte det, så nu tror hon att jag är korkad.
Hon förklarade som om jag vore elev.
"Nej, ditt barn har en bästa vän här på skolan."
"Jaha, jag förstår.
Tack!
Jag trodde att min kompis studerade här."
Jag sa: "Okej.
Så min son hamnade i slagsmål med sin nära vän."
Jag frågade vad alla fäder skulle fråga.
"Vem vann?"
De visade mig videon.
Numera har de video!
Minns ni när det var ert ord mot lärarens?
Han läxade upp er och er pappa sa: "Vad har hänt?"
"Läraren är en skit. Han gillar inte mig. Jag har inte gjort nåt."
Nu finns det video som bevisar att man betedde sig som en skitstövel.
På videon såg man tydligt mitt barn som satt i sin bänk och arbetade,
och helt plötsligt kom en klasskamrat fram och slog honom.
Han fick näsblod.
Mitt barn ställde sig gråtande upp och slog den andra ungen.
Han kastade ner honom på golvet och fortsatte att slå honom, om och om.
Han grät och blödde över hela honom.
Jag såg videon och sa: "Det är min krigare!
Du är fanimej en viking!"
Han är precis som sin mor!
Inte som jag.
Tack ska ni ha!
Ni känner mig. Om det vore jag...
...så hade det slagsmålet slutat med slaget mot min näsa.
Jag hade torkat av näsan,
och sagt till ungen: "Okej...
...nu räcker det.
Vi har avreagerat oss.
Vi har båda lättat på trycket.
Vi har frigjort din smärta över din frånvarande far.
Jag har frigjort extra blod ur min näsa.
Låt oss kalla det oavgjort, som gentlemen."
Men icke. Tydligen är mitt barn
en mörbultarmaskin!
Han är en dj som gav pojken en mix av slag.
Jag vet vad ni tänker.
"Våld löser inget" och sån skit. Visst.
Gå en mil i mina skor.
Jag kommer från sju generationer av Escamillas som var offer i skolan,
och för första gången har vi en angripare i leden.
Vi är alla väldigt stolta över honom.
Läraren ville att han skulle straffas. Jag sa: "Du är fan helt galen!
Jag vill köpa en bil till den jäveln!
Han förtjänar det. Han är bara fem, och har vunnit fler slagsmål än sin far.
Självklart skällde jag inte på honom.
Jag tog hem honom
så att min fru kunde skälla på honom.
Det är vad kvinnor är till för.
Det bör finnas en vuxen i relationen.
Min stackars fru, helt nyopererad, fortfarande med dropp.
Hon skällde på pojken. Hon sa: "Det är fruktansvärt.
Vi har lärt dig bättre än så.
Är det det här jag betalar din skola för? För att du ska slåss som ett djur?
Du får utegångsförbud i en månad.
Den här månaden får du inte spela Nintendo."
Hon är mamma och kallar Xbox för Nintendo.
Jag var på väg att rätta henne.
Men sen tänkte jag: "Äsch!
Det är inte mitt jävla problem."
Hon sa till mig: "Eller hur?"
Och jag sa: "Ja.
Inget jävla Nintendo 1 för dig!"
Hon sa: "Du får en månads förbud.
Inget Nintendo. Ingen park.
Hela månaden har du förbud, så att du förstår vad du gjorde."
Min son vände sig mot mig...
...som om han ville be om hjälp.
Jag signalerade mitt svar: "Nej."
Jag sa: "Låt det vara. Dra inte in fler i din skit."
Kvinnor tänker kanske: "Vilken skitstövel!"
Men jag ska förklara nåt som alla män förstår.
Bland män har vi oskrivna hederskodex
som vi måste respektera.
Till exempel, om fem vänner spelar fotboll och de krossar ett fönster,
och alla springer, men en åker fast...
...så tar den killen på sig skulden och låter de andra slippa undan.
Och de andra driver med honom.
Så jag förklarade för min son:
"Det var din tur att ta en smäll för laget.
Och tjalla inte, var inte en vekling."
Min son gick därifrån gråtande.
Jag sa till min fru: "Du såg inte videon.
Jag ska visa dig den. Jag har den på Instagram.
En grabb jävlades med honom och han försvarade sig.
Han gjorde rätt."
Men min fru är modern och psykolog. Hon sa: "Nej.
Din son måste lära sig att man öppnar fler dörrar med dialog."
"Ja, men de bankar skiten ur en!"
Jag är levande bevis på att dialog inte är värt ett skit!
Jag genomlevde 15 år av terror. Jag vill inte utsätta mitt barn för det.
Hon sa: "Han har utegångsförbud!"
Jag sa: "Det är därför du måste opereras. Du är elak."
Sen sprang jag!
Ja! Jag vill inte ha fler problem.
Jag gick ut till trottoaren för att prata med min son.
Vi satt båda där, dystra.
Min grabb frågade mig: "Pappa, gjorde jag fel?"
Jag sa:
"Inte precis.
För fan! Du såg ut som ett riktigt proffs!"
"Varför har jag utegångsförbud då?"
"För att din mamma är knäpp."
"Det är därför hon behöver opereras."
"Så jag har utegångsförbud i en månad?" "Så är det sagt."
Min son sa: "Men mamma kan inte lämna sitt rum."
Jag sa: "Nej, hon måste stanna i ett sterilt rum."
"Sterilt?" "Som din farbror Pepe."
Han är en kusin till mig som inte kan få barn.
Han hatar det här skämtet. Jag älskar det.
Skilda åsikter. Det är ett fritt land.
Min son sa: "Om mamma inte kan lämna sitt rum,
hur ska hon veta att jag hade utegångsförbud i en månad?"
Jag sa: "Kompis!
Du är både intelligent och bra på att slåss!
Du är den utvalde!
Det blir du som befriar männen en dag. Du har rätt. Jag skyddar dig.
Om mamma frågar, säg att du har utegångsförbud
och saknar ditt Nintendo. Säg det så att hon tror dig."
Jag vet att jag har fel, bröder.
Men jag är stolt över min grabb.
Jag fick gå på ett skolmöte till
för att prata med offrets föräldrar.
Min favoritangripares offer.
Jag gick in på skolan som ett arsle. Riktigt odräglig. Vi hade vunnit!
Jag var otrevlig och nedlåtande mot den andra pojkens föräldrar.
"Hej...
Jag beklagar er son.
Se på honom. Som en jävla slagpåse!
Men vad kan jag göra?
När man släppt lös Kraken kan man inget göra.
Anmäl ert barn till nån aktivitet.
Balett. Han är ändå en vekling nu."
Jag träffade pojkens föräldrar.
Hans mamma heter Maria del Socorro.
Hon presenterade sig utan krusiduller.
Hon sa: "Trevligt att träffas. Coco."
Jag sa: "Du skrämmer mig."
Jag skulle just förklara att jag är komiker och en skitstövel.
Och läraren...
"Nej, hon heter Maria del Socorro."
"Jaha, okej.
Tack. Jag trodde att hon var släkt med en kille som skrämde mig som barn."
Pojkens pappa...
...heter Agropine.
Vad fan är det?
Jag har kanske fel, bröder, men jag tycker verkligen,
om man har ett så hemskt namn,
att man måste man förvarna människor.
Man kan säga: "Hej, förlåt, mitt namn är väldigt roligt.
Skratta inte."
Då kan man förbereda sig.
"Okej, jag är beredd."
Men den här idioten hasplade bara ur sig det.
Han sa. "Hej, jag är Agropine."
Och jag...
"Agropine? Du måste fan skoja!
Vilket jävla Pokemon-namn!"
Och killen blev arg!
Han sa med allvarlig min:
"Jag förstår inte varför det är roligt."
"Gör du inte?", sa jag.
"Jösses!"
Mötet började, mina bröder.
Pojkens föräldrar var där,
de två pojkarna, läraren, rektorn, psykologen...
...och min kropp var där...
...men inte mina tankar.
Jag kunde inte sluta tänka: "Jäklar! Tänk att heta Agropine."
Stackars jävel.
Låter det inte som ett fult jävla träd?
Vad föredrar du att köpa till jul? En gran?
Eller ett agropine-träd?
Det låter billigt.
Det låter som en nationalitet.
Man träffar flera snubbar.
De säger: "Min vän är mexikan. han är från Mexico.
Min andra vän är fransman. Han är från Frankrike.
Och den här vännen är agropinier.
Han är från norra Agropistan, ett land...
...som ligger i krig med Balkan.
Det låter som en ny religion.
Man träffar några polare och en säger:
"Min broder här, han tror inte på jungrun eller helgonen.
Han är agropin."
Man säger: "Jag respekterar det. Jag har fler agropin-vänner."
Han är sjundedagsagropin.
Sån skit tänker jag på under mötet.
Ni kommer inte att tro mig,
men jag jobbade på texten till Agropistans nationalsång.
Ni kanske säger att jag har fel, men jag tycker...
...att den borde ha militärtema och bjuda in till krig.
"Vi är alla agropiner..."
Jag tänkte på alla de här dumheterna...
...när läraren tog ner mig på jorden igen och frågade mig...
"Håller ni med om det?"
Jag har åratals erfarenhet av att inte lyssna.
Så jag sa: "Vilket av alla alternativen?"
Hon sa: "Det enda vi har pratat om.
Det han föreslog."
Jag sa: "Jaha...visst.
Det är okej precis som...sa.
Min vän här."
Läraren fattade direkt och attackerade mig.
"Säg namnet."
"Franco, och ert?"
Och Agro flikade in.
"Säg mitt namn utan att skratta."
Och jag...
Jag tänkte: "Vi är alla agropiner."
"Säg mitt namn utan att skratta!"
"Det kan jag inte!
Agropine!"
Och snubben blev arg.
Skitstöveln ville mucka gräl.
Taktfullt, men ändå.
Han sa: "Tack och lov att vi är på barnens skola,
annars hade jag slagit ut dina tänder här och nu.
Jag sa: "O, vad rädd jag blir."
Han hade redan sagt att han inte skulle slå mig.
Så jag kunde också vara stor i käften.
Hade han sagt: "Vi går ut, så ska jag slå ut dina tänder." Inte ett ord.
Då hade jag stannat inne.
Jag skulle stå i dörren. "Vad ska du göra, skitstövel?
Olagligt, olagligt, olagligt.
Jag kan fortsätta hela dagen. Jag är komiker. Kyss mig i arslet.
Du måste gå till ditt företag, Agropine AB."
Ursäkta mig om det finns en Agropine här.
Ni visste redan att ni har ett jävligt hemskt namn.
Ni tror kanske att jag skojar, men jag svär,
jag kan inte säga Agropine utan att le.
Lyssna här.
Om ni har en dålig dag...
...om er älskare har lämnat er, om ni har blivit sparkad,
om ni har tandvärk, vad som helst, och ni vill le,
så utmanar jag er...
Jag utmanar er att stå framför spegeln...
...eller spela in en selfievideo...
Jag utmanar er att upprepa tre gånger utan att skratta:
"Jag har en väldigt god vän som heter Agropine."
Hashtagg Agropine-utmaning.
Om ni kan skicka det via Twitter, så retweetar jag det fanimej!
Jag skulle just gå hem...
...segerrik...
...och läraren sa: "Vi är inte klara än."
"Vi hade ett annat problem med ett av era barn."
Jag vände mig mot mitt barn: "Vad har hänt, champ?
Vem har du knockat nu?
Vem har Mister Knockout lärt en läxa i dag?
Vem har köksmästare Mörbultaren serverat sallad till?"
Jag har fler på lager.
Läraren sa: "Nej, det är er dotter som hamnat i trubbel."
"Min lilla flicka? Hon gör aldrig nåt fel."
Hon sa: "Din dotter hamnade i bråk med sin bästa vän."
"Okej.
Tack.
Hamnade min lilla flicka i knytnävsslagsmål?"
"Nej, då", sa hon.
Problemet var att min dotter förolämpade sin bästa vän.
Så fort hon sa att min dotter förolämpat en annan flicka,
tänkte jag: "Det får jag skulden för."
Jag kunde se scenen hemma framför mig.
Min stackars fru med droppet, som bannade mig...
"Ser du? Du och dina jävla videor.
Jag har sagt åt dig att inte repetera hemma.
Dina svordomar och vulgariteter."
Riktigt förbannad säger jag: "Det ställer mat på bordet, era jävlar!
Varför är jag inte vulgär när jag betalar räkningarna?"
Jag var så gott som skild, mina bröder.
Men först frågade jag:
"Vilken förolämpning använde min flicka?"
Läraren tog fram ett anteckningsblock som om den skiten inte kunde minnas.
"Flickan sa...
...och jag citerar:
"Du är indian och en sopa."
Jag tänkte: "Det där är inte mina förolämpningar."
Ni känner mig, mina bröder.
Om min dotter hade sagt:
"Du är en subba och en jävla skitstövel." Mitt fel.
Men ni måste hålla med om att "indian" och "sopa"
är förolämpningar som används av kvinnor.
Jag åkte hem, väl till mods.
Jag kom dit med boxningshandskarna på!
Jag slängde skolväskan: "Ser du vad du har gjort?
Vad du lär min lilla prinsessa?
Du gör inte ens videor!"
Men min fru, som ju ändå är kvinna, höll huvudet kallt.
Hon bannade min flicka.
Hon sa: "Raring, prata inte så."
Du är en lady, som din mamma och dina mor- och farmödrar.
Vi har lärt dig bättre.
Din far använder såna ord i sitt arbete,
för att han är komiker...
...och en skitstövel,
och han gick inte på högskola."
Jag blev arg, för om flickan är problemet, varför attackerar hon mig?
Så jag hoppade in. Jag sa: "Frun?"
För det första vet du att jag gick på högskola. Vi träffades där.
Du vet att jag hade tre huvudämnen.
Jag jobbar inte med nåt av dem, tack och lov!
För jag tog aldrig examen.
Jag gick på högskola, jag tog bara inte examen."
Hon sa till min dotter: "Du har utegångsförbud, raring.
Hela månaden, inget internet,
inget Netflix, inget YouTube, inga dockor, inget.
Du har förbud i en månad så att du lär dig att inte vara oförskämd."
Och min dotter frågade min fru:
"Förbud på riktigt eller som min bror?" "Tyst med dig", sa jag.
Jag sa: "Kompis!
Prata inte bredvid mun, vi tar det utanför."
Men hon är kvinna, så hon sa:
"Om jag ska åka dit, så tar jag nån med mig i fallet."
Jag tänker inte falla ensam!"
Min dotter var på väg därifrån, och min fru sa:
"Vart ska du? Kom tillbaka!
Var har du hört de där förolämpningarna?"
Jag log till och med.
Min dotter vände sig mot mig.
Hon spärrade upp ögonen som om hon vädjade om hjälp.
Jag gör vad som helst för min flicka.
Jag ställde mig bredvid henne, la min hand på hennes rygg och sa: "Raring,
du har redan utegångsförbud, slappna av.
Pappa och mamma vill veta var du har hört de där orden,
för att lösa det här problemet. Om du hörde dem från pappa, blir pappa inte arg,
för pappa älskar dig.
Trots att pappa är en outbildad skit.
Men om du hörde dem från mamma,
så blir mamma inte heller arg,
för mamma tog examen.
Två kandidatexamen och en magisterexamen.
Hon jobbar inte, nån skit betalar räkningarna,
men mamma tog examen. Mamma gick på högskola."
Jag sa: "Så älskling,
det här är en trygg plats. Berätta för mamma och pappa...
var du har hört förolämpningarna."
Min fru såg henne rakt i ögonen.
Min dotter vände sig mot mig. Jag stöttade henne.
Min lilla flicka log,
och intog en trotsig hållning mot sin mamma.
Och med ett leende sa hon:
"Av pappa."
"Din jävla Judas!", tänkte jag.
"Nu har du utegångsförbud i två månader! Det lär dig att inte ljuga."
Hon gick till sitt rum. Min fru var på väg att skälla på mig,
så jag ökade på med smärtstillande i droppet.
"Klockan är fyra. God natt. Sovdags."
Jag gick för att skälla på min dotter. Jag sa: "Älskling,
i det här huset svär vi, men vi ljuger inte."
Ni kanske inte har hört det, men hemma hos oss, och titta gärna förbi,
har vi nolltolerans mot lögner.
Implementerad av mig själv.
Jag ljuger aldrig. Inte för att jag är en god människa.
Jag ljuger inte
för att jag är för lat för att minnas vad jag sagt.
Man behöver väldigt bra minne för att ljuga.
När man ljuger för sin fru säger hon: "Okej, allt är bra."
Men hon frågar igen sex månader senare.
Hon frågar: "Vad hände den där dagen då du kom hem sent?"
Och man tänker: "Helvete! Jag minns inte!"
Frun minns. Hon har allt nedskrivet.
Därför ljuger vi inte hemma.
Så jag skällde på min lilla flicka.
Jag sa: "Det här är sista gången jag hör dig använda ordet "indian"
på ett pejorativt sätt."
Ni som gått tvåårig högskola, "som en förolämpning".
Jag sa till min flicka att jag var arg på henne och ledsen.
Jag ska säga er, mina bröder,
"indian" måste utplånas som förolämpning.
Vi har lätt för att kalla andra mexikaner för indianer.
Vi får inte gör det.
Indianer är infödda.
Och ärligt talat är vi alla indianer.
Alla!
Jag säger det igen, utifall att ni tänker:
"Visst, jag känner några." Nej, du också, din jävel!
Alla!
I våra vener, i våra pulsådror, har vi åtminstone en droppe
aztek-, toltek-, chichimeca-, tlahuica- eller mayablod.
Om vi skakar ert släktträd, kommer nån indian att falla från en gren.
Jag struntar i hur vit din hud är, hur blond du är,
vi är alla indianer, okej?
Tack! Jag menar det uppriktigt.
Jag vet inte hur det är här i Mexico City, men i Monterrey, där jag bor,
visar det sig nu att vi alla är européer.
Ja.
Vem man än frågar: "Var är du ifrån?" Då säger de: "Jag är född här."
"Så du är mexikan."
"Nej, jag är född här, men...
...min fars sida är spansk.
Min fars efternamn är katalanskt.
Och min mors efternamn är franskt. Från en region som heter Bordeaux.
Så jag är fransk-katalansk."
Ja, men ditt ansikte är från tenochtitlan, din jävel.
Var inte en sån jävla snobb.
Jag förklarade det för min dotter.
Jag sa: "Din pappa är stolt över att vara indian.
Jag är 50 % tlahuica-indian,
och 50 % okänt."
Min teori är att under andra världskriget
så knullade en japan en indian, och det var så...
...blandningen skapades.
Så jag sa: "Din pappa är indian.
Din bror är indian. Dina mor- och farföräldrar är indianer.
Din moster Juanita är väldigt mycket indian."
Jag har en svägerska...
När hon dansar, regnar det.
Men det borde inte vara en förolämpning.
Jag sa till min lilla flicka: "Säg inte indian som förolämpning,
och säg inte till människor att de är sopor.
Särskilt inte sopiga människor.
Sopiga människor är aggressiva. De slår ut tänderna på dig."
Jag frågade min lilla flicka:
"Varför bråkade du med din bästa vän
om hon är din bästa vän?"
Väldigt allvarligt svarade hon:
"Pappa, ta inte illa upp,
men det är mitt problem."
Jag visste inte hur jag skulle hantera situationen.
Allt jag gör som pappa
är grundat på vad mina föräldrar gjorde med mig.
Jag talade aldrig så till min mor.
Jag har ingen referens.
Om jag kom hem med en blåtira för siljonte gången,
och min kära mor frågade, "vad hände i skolan?",
och jag sa: "Mamma, ta inte illa upp,
...men det är mitt problem."
Då hade min kära mor lett,
och sagt: "Det menar du inte!
Nåja, nu har du två problem.
Dina problem förökar sig."
Sen skulle hon ta sin toffla: "Du berättar för mig eller den här...
Så sätt igång och prata, son till din satans pappa."
För det är så hon förolämpar mig.
Än i dag!
Hennes favoritförolämpningar är "pappaknullare"...
och "sonson till en hynda".
Om sin svärmor, hon är inte dum.
Ja, det är därifrån jag får det.
Men jag är en modern pappa,
från den här dumma generationen som vill vara vän med sina barn.
Jag sa till min flicka: "Vännen, berätta inte för mig.
Om du inte litar på mig just nu, säg till mig när du gör det.
Du har rätt till ett privatliv.
Jag ska inte snoka."
Så den kvällen frågade jag min fru, för hon kunde inte sova.
"Jag är inte sömnig", sa hon.
Jag sa: "Vad förväntar du dig när du sover hela eftermiddagen?
Det är operationen, vad kan jag säga?"
Jag frågade min fru: "Vet du vad som hände med vår flicka?"
Hon blev väldigt allvarlig. "Ja. Det var inte trevligt.
"Vad fan? Vad hände?", sa jag.
"Det är hennes problem", sa hon.
"Varför i helvete får du veta?"
"För att jag är hennes mamma."
"Trevligt att träffas. Franco, jag är hennes pappa.
Jag ingick i den här ekvationen som kallas barn."
"Det är inte ditt problem."
"Det är redan mitt problem, sa jag.
"Det är en tjejgrej", sa hon.
"Nu är det en unisexgrej", sa jag.
"Vad hände min flicka?"
"Varför vill du veta?"
"För att det är möte om den här skiten i morgon
och fru Operation ska inte gå dit.
Jag vill vara beredd."
Så hon berättade.
Det här hände förra året, okej?
Allt jag ska berätta hände förra året.
Jag var i Monterrey. Det här var i september förra året.
Jag skrev på en Halloween-special.
Och de berättade om det här problemet.
Jag minns väldigt väl att min dotter kom in i min studio och sa: "Pappa,
använd inte det här i din show."
Ja. Ni vet hur ungar är!
Men nej. Jag sa just att vi inte ljuger hemma.
Jag var väldigt ärlig mot henne.
Jag sa: "Alltså...
...klart som fan jag tänker använda det.
För det första är det en fantastisk historia.
För det andra har jag inget material till nästa år.
För det tredje gagnar det dig. Du får leksaker av det här."
Så hon gav mig sin tillåtelse.
Problemet inträffade i skolan, okej?
Min dotter har gått i samma skola
sen förskolan.
När allt det här hände gick hon i tvåan.
Sen hon gick på dagis har hon varit vän med två personer.
Hennes före detta bästa vän, som hon hamnade i bråk med,
och en pojke som är nån sorts vän/pojkvän.
Ni skrattade. Jag tycker inte att det är ett jävla dugg roligt!
Ni som har döttrar förstår.
När man har en dotter är hon ens prinsessa, eller hur?
Jag trodde på kärlek vid första ögonkastet dagen då hon föddes.
När jag först höll henne sa jag: "Jag vet inte vem du är
men jag är din slav, din bitch för livet!"
Som man är det lätt att kapitulera för sin dotter.
Hon är den enda kvinna jag alltid kommer att älska, oavsett vad hon gör.
Hon kan inte bedra mig med en annan pappa.
Hon kommer alltid att vara min dotter.
Ens dotter är ens motor, ens bränsle, ens livsmotivation.
Ens prinsessa.
Och det finns alltid en skitvän...
...som har en liten pojke i ens dotters ålder,
och han kommer hem till en med sin skitunge i famnen,
och han visar till och med upp honom.
"Vad vill du, skitstövel?"
"Bli inte arg, men kan du föreställa dig?"
"Jag föreställer mig många saker, det är mitt jobb."
"Bli inte sur, Diablo!
Jag säger bara, tänk om...
...när din dotter och min son växer upp,
Tänk om...
...de gifte sig."
Jag sa: "Tänk om de inte gjorde det?
Din ungjävel är riktigt ful!
Du är en idiot och din son är skelögd.
Jag vill inte ha de generna här.
Så du och din pittögda unge kan dra åt helvete!
Och visa min prinsessa lite respekt!"
Men, men...
...min dotter har en pojkvän.
Jag gillar till och med grabben.
Jag svär, jag vill hata honom, men jag kan inte.
Han är en fantastisk grabb.
En dag, om Gud vill, blir han en fantastisk man.
Han är bäst i sin klass.
Han är den smartaste eleven i sin årskurs.
Han är en nörd. Vad mer kan jag begära?
Den skiten kommer att göra oss alla rika.
Jag ger honom inte tillåtelse att detja min dotter,
jag investerar i min pension.
Och även om jag får berätta vad som hände,
så fick min dotter mig att lova
att jag inte ska säga namnen
på hennes pojkvän och före detta bästa vän.
Det är ett löfte jag tänker hålla.
Så jag gav dem båda varsitt alias.
Vi kallar pojken för Skiten...
...och den före detta bästa vännen för Skitelle.
Så Skiten...
Skitelle...
...och min prinsessa...
...är vänner sen dagis.
De har varit vänner i fem-sex år.
De är sju-åtta år gamla.
Så de har varit vänner i hela sina liv.
De har alltid varit tillsammans. De gör allt tillsammans.
Läxor, raster, samma aktiviteter efter skolan.
På fredagarna blir deras mammor fulla ihop.
De säger att de dricker kaffe.
Jag har ännu inte sett en enda kopp kaffe hemma.
Men jag har sett en jävla massa frostade glas.
Jag säger inget. men det ser inte ut som kaffe.
Barnen är alltid tillsammans.
Paret och den bästa vännen.
Problemet var att Skitelle...
...sa till min prinsessa på en måndag:
"Hej, min vän...
...jag berättar det här så att du får höra det från mig."
Ni kvinnor anar väl det stundande bråket?
Männen tänker: "Vilken god vän!"
Det funkar annorlunda mellan flickor.
"Hej, min vän. Jag berättar det här så att du får höra det från mig.
I lördags...
...gick Skiten och jag...
...på bio tillsammans.
Bara som vänner.
Innan filmen gick vi och drack läsk
och vi pratade om dig!
Självklart pratade vi om dig.
Olika saker, bla, bla, bla.
Det ena ledde till det andra,
och Skiten erkände att han är kär i mig.
Han sa att jag är den sötaste flickan i hela tvåan och trean.
Han bad mig bli hans flickvän.
Jag sa att jag behövde tid att tänka.
Så efter filmen sa jag ja.
Så nu är han min pojkvän.
Vi är väldigt lyckliga.
Vi älskar varandra mycket.
Jag ber dig, som min bästa vän,
att kliva åt sidan och låta oss vara lyckliga."
Min lilla flicka svarade.
"Du är en indian och en jävla sopa!"
Det var fel.
Men jävligt mitt i prick.
Horan förtjänade det. Man gör inte så.
Man gör inte så mot sin vän.
Men, mina bröder, det var då jag förstod
att de hade krossat min dotters hjärta.
Sju år gammal
fick hon uppleva en av de tre värsta upplevelserna.
Pojkvännen hon haft hela sitt liv
lämnade henne för hennes bästa vän som hon haft i hela sitt liv.
Det var inte okej att jag såg min dotter gråta.
Jag såg henne gå in i sitt rum,
hon ville inte följa med oss till parken, för de hade krossat hennes hjärta.
Mina bröder, ni kan säga vad som helst till mig och jag skiter i det.
Jag kan inte komma på en förolämpning jag inte har hört.
Jag bryr mig inte, jag svär.
Men när de sårar ens barn, det är en annan smärta.
En vrede och vanmakt som jag aldrig hade känt.
Jag var så förbannad hemma. "Jävla Skiten!
Din tid är kommen, arsle!""
Jag ringde min manager: "Brian!
Fixa två femteklassare åt mig...
...som vill tjäna 500 dollar.
Jag behöver två ungar från femman, en övergiven lagerlokal...
...en jävla massa eltejp...
...en clowndräkt, vit kartong, svart tuschpenna
och en vit kattunge."
Låt mig förklara.
Min plan var
att binda Skiten vid en stol i en övergiven lagerlokal.
Lamporna släckta.
Jag skulle låta honom marinera i sin egen skräck i tre-fyra timmar.
Plötsligt tänds en strålkastare,
och undertecknad dyker upp,
klappande en vit kattunge.
Och...
...med en röst som en James Bond-skurk säger jag till honom:
"Så Skiten...
Gillar du att leka med små flickors hjärtan?
Låt mig presentera två vänner."
De två femteklassarna kommer in.
Det är ingen stor grej för er,
men för en kille i tvåan är de två jävla monster!
Och för att skrämma honom ännu mer är en av dem klädd som clown.
Den andra bär på en vit kartongbit där det står i svarta bokstäver: "Över".
Jag säger: "Skiten...
Det här är mina vänner.
Clown och Över.
En av dem ska ge dig en omgång i dag!"
Tack, mina bröder.
Det var min plan.
Men min fru var inte med på den!
Hon är konstig.
Det är därför hon behöver opereras.
Hon sa: "Blanda dig inte i.
Låt henne lära sig av det här."
Jag sa: "Vad ska hon lära sig? De krossade din dotters hjärta, för fan!
Det är det värsta som kan hända när man är sju."
Hon sa: "Låt henne vara.
Det är hennes introduktion till en kvinnas värld."
Jag sa: "Va?"
Hon sa: "Tänk. Bli inte visceral."
"Vad har mina jävla inälvor med saken att göra?
Säger du att jag är fet?"
Hon sa: "Tänk efter, okej?
Du är väldigt impulsiv. Tänk i två sekunder.
Din dotter är en kvinna, okej.
Det är inte sista gången hon kommer att gråta över en man.
Och det är inte sista gången en vän kommer att förråda henne heller.
Låt henne bygga ett försvar, en rustning, en känslomässig sköld.
För er män
är det här det värsta som kan hända.
För oss kvinnor...
...är det här en tisdagmorgon."
Det är skrämmande, mina vänner.
Ni ser inte det, men jag gillar att svepa runt rummet när jag drar det här skämtet,
för de flesta kvinnor, medvetet eller omedvetet,
nickar så här...
Som om de mindes ett gammalt sår.
"Visst, horan Martita i sexan."
Kvinnor ser det som en erfarenhet att lära sig av.
Hon sa: "Blanda dig inte i,
det är hennes introduktion till livet som kvinna.
Jag säger det igen, för du är tjurskallig...
...håll dig utanför."
Min hjärna hörde: "Gå vidare med planen."
Följande dag...
...gick jag till dotterns skola för att blåsa upp saker oproportionerligt.
Jag kom dit med min flicka, klädd som hon för att se mer skrämmande ut.
Skitelle borta vid dricksfontänen, drickande som det djur hon är.
Jag frågade min flicka: "Är det Skitelle?
Hon ser sopig ut.
Men säg inte det till henne."
Och Skitens pappa anländer
och hälsar på mig som om vi var vänner.
"Hur står det till, Franco?" "Vad fan?", sa jag.
Herr Escamilla för dig, skitstövel."
Han sa: "Har du en minut?"
Jag sa: "Jag har minuter så att det blir över.
Men det har inte din pojke.."
Han frågade: "Vad är det?" "En inbillad vit kattunge.
Det är inte så begripligt nu men du förstår när du ser skämtet.
Men kattungen ska kila nu."
Ni såg den, skitstövlar! Det gjorde ni!
Jag ser den också ibland. Oroa er inte.
Han heter Herr Mustasch.
Han sa: "Har du en minut?" "Ja, vad är det?", sa jag.
"Vet du varför din dotter inte vill vara vän med min son?"
"Ja", sa jag.
"Vad hände?"
"Vet du inte?
Kanske för att...
...för att...
...din son är en jävla pitt
som inte respekterar kvinnor, och därför pratar vi inte med honom."
Jag inkluderade mig själv, vilken skitstövel!
Han sa: "Men det är inte rättvist för Skitelle var hemma hos er i söndags
och din dotter sa att hon var trött på min son.
Hon ville inte vara hans vän längre.
Hon bad Skitelle att säga till honom
att hon aldrig vill se honom igen."
Jag sa: "Vilket skitsnack! Så var det inte.
Din son och Skitelle gick på bio i lördags ensamma."
Han sa: "Hur kan de ha gjort det när de är sju år gamla?"
Det hade jag inte tänkt på.
Det är kanske logiskt för er,
men tänk er in i min situation.
När jag hörde det blev jag förbannad och tänkte inte klart.
Jag såg inte att Skitelle hade hittat på allt!
Den samvetslösa och perfekta planen
som fick två 36-åriga män att hamna i bråk,
smiddes av en sjuårig flicka
för att stjäla hennes bästa väns pojkvän.
Jävla brudar, de är riktigt knäppa!
Jag ringde omedelbart min fru för att berätta.
"Alltså!
Du skulle ha sett vad som hände!"
Jag berättade allt. Hon höll sig lugn.
Hon sa: "Jag sa till dig att inte bli involverad.
Nåt var uppenbarligen skumt.
Kom hem, snälla,
och prata inte med nån."
Och min hjärna förstod: "Gå och gör den här skiten värre."
Jag är inte stolt över det jag är på väg att säga.
Jag hade fel. Jag måste säga det, så fel.
Jag sa åt Skitelles föräldrar att dra åt helvete.
Jag sa att de var världens värsta föräldrar.
Jag visste inte att de låg i skilsmässa.
Jag sa: "En dag skiljer ni er
på grund av den här jävla skitungen."
Jag sa till flickan: "Det blir ditt fel."
Dina föräldrar kommer att skilja sig en dag och det är ditt fel."
Mamman grät.
Skolvakten kom för att lugna mig.
Jag sa: "Rör mig inte, ditt arsle!"
Du är inte ens en riktig polis, dra åt helvete!
Min kusin i militären kommer att spöa skiten ur dig."
Skiten kom för att lugna mig.
En sjuårig pojke!
Han kom förlägen fram och sa: "Sir, jag fick just veta.
Jag svär på att det inte är sant.
Jag gillar er dotter, hon är min bästa vän.
Jag skulle aldrig sluta prata med henne. Hon är allt för mig, min sol, min måne..."
"Håll mun, för helvete!
Du pratar om min flicka.
Men allt är bra mellan dig och mig, det är lugnt."
Jag ringde genast min manager: "Brian, ställ in allt.
Skiten är räddad, jag upprepar, skiten är räddad.
Betala de två ungarna och ägaren till lagerlokalen.
Lämna tillbaka clowndräkten, och jag behåller kattungen."
Sen blev jag utsparkad...
Än i dag är jag bannlyst från mina barns skola.
Vilket är okej.
Jag slipper gå på möten.
Min fru säger: "Det är möte..." Och jag: "Jag önskar jag kunde gå men..."
...det finns inget jag kan göra."
Jag fick se Skiten utföra ett hjältemodigt dåd.
Framför alla i klassrummet,
Skitelles och hans föräldrar, undertecknad, lärarna, framför alla,
gick Skiten ner på sina knän,
bad min dotter att förlåta honom och gav henne en teddybjörn.
Nu ler många.
Nej, ni ser det inte från min sida.
För jag bevittnade med fasa
ett sjuårigt barn
som bad om förlåtelse och förödmjukade sig själv
för nåt han inte hade gjort.
Med tårar i ögonen kramade jag honom.
Jag sa: "Pojke...
Välkommen till livet som man."
Mitt namn är Franco Escamilla. Tack, gott folk. Ta hand om er.
Gud välsigne er!
Jag vill presentera för er, mina vänner, några som är väldigt viktiga för mig.
Mina bröder och systrar, Diablo-gänget. Ge dem en applåd!
Tack för att ni är en del av den här drömmen!
Ni har gjort mig så lycklig. Tack för att ni skapar historia med mig!
Ta hand om er! Gud välsigne er! Hej då!
Undertexter: Kristina Donnellan