Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hjälp!
Vi behöver din fars e-postadress.
Håll dig lugn.
Din fars e-postadress!
Förstår du?
Andas lugnt! In och ut!
Din fars e-postadress.
Martin... M...
snabel-a aol.de.
Och mobilnumret! Mobilnumret!
0-1-6-0...
...9-2-8...
...4-0-1-8-4.
En gång till!
0-1-6-0-9-2-8...
...4-0-1-8-4.
Är allt okej?
Ja.
Lägg hennes mobil med det andra. Vi kan behöva den.
KOPIERAR FILER
Kolla var tionde minut.
Okej.
Lås dörren.
Hjälp. Hjälp mig!
Var e-posten rätt?
Inget svar.
-Är hon okej? -Ja, allt är bra.
Hon måste dricka.
Du behöver vätska. Vi tar bort munkaveln så att du kan dricka.
När vi gör det, så får du inte bita, spotta eller skrika.
Annars så måste vi söva ner dig. Nicka om du förstår.
Vi vill inte skada eller döda dig. Men vi är redo att göra det.
Fattar du?
Nu tar jag bort munkaveln? Skriker du då?
Hjälp! Hallå!
Ingen kommer att höra dig. Ingen kommer att hjälpa dig.
Vi är de enda som kan få ut dig härifrån. Vi är dina enda vänner nu.
Titta på mig!
Förstår du?
Skriker du?
Mycket bra.
Vi ska se efter dig.
Gör såhär när du måste gå på toa: Ett finger för kissa, två för nummer två.
Ät. För energi.
-Jag är inte hungrig. -Ät ändå!
-Tom, snälla ät! -Nej, jag kan inte.
Vad?
-Ät! -Jag är inte hungrig, sa jag.
Nu äter du!
Okej.
Jag är inte hungrig.
Du har inte ätit på nio timmar, men du är inte hungrig?
Nej.
-Vad är det för fel? -Ingenting.
Du måste vara ärlig om det här ska gå.
-Ja. -Jag har planerat det här länge.
Jag är inte hungrig.
Om du inte är hungrig, så undertrycker dina känslor din aptit.
Vilket betyder att du tänker för mycket. Du undrar om vi gör allting rätt.
Om vi kommer att hamna i fängelse igen.
Om hon kan identifiera oss, för då är det kört. Då får vi döda henne.
Eller så börjar du vekna, nu när vi gör det.
Du tvivlar. Du undrar om vi borde släppa henne. Nu.
Sluta innan det blir för komplicerat. Medan vi kan.
Glöm det, okej?
Glöm det. Du och jag tar oss igenom det här.
Det är som i fängelset. Du kommer inte ut nu.
Det här är planen och det händer.
Tvivel är bara skitsnack och det vet du. Säg det.
Vad?
Vi gör det här.
-Vi gör det här. -Säg det igen!
Vi gör det här!
Bra. Ät nu. Det blir en lång natt.
Vad gör du med pengarna?
Det är min ensak.
Okej. Nu börjar det.
Kolla var tionde minut.
Munkaveln är farlig och hon får inte kvävas, okej?
Och lås efter mig!
Jag kan inte!
Snälla ge mig lite avskildhet. Kan du gå ut?
Vänd dig om då!
Snälla!
-Stopp! Ge mig pistolen! -Släpp mig annars skjuter jag!
Okej, lugna dig. Du ska få nycklarna.
-Släng hit dem. -Vänta.
-Släng hit dem. -Lugna dig! Jag ger dem till dig.
-Stanna där. -Ta dem. Här.
-Ta dem. -Nej! Stanna där!
-Ta dem! -Stopp!
-Tom? -Ge mig pistolen.
Vad gör du här?
-Får jag den. -Vänta! Har du gjort det här?
-Varför då? -Skämtar du?
-Du vet varför. Du förstörde mitt liv. -Så då kidnappar du mig?
-Släpp mig. -Nej!
Släpp mig!
Nej, planen är igångsatt. Ge mig pistolen.
Okej, Tom.
-Vänta! -Ge mig vapnet!
Vänta, jag måste berätta en sak, Tom!
Nej!
Det är ditt fel! Du lämnade mig ensam.
Och håll käften!
Om Vic får reda på att vi känner varann, så är vi döda!
Helvete.
-Hej! Gick det bra? -Ja.
-Är hon okej? -Hon mår bra, jag var just där.
Okej.
-Han vill inte betala. -Helvete!
Han kommer att göra det. Du måste sova.
-Vad? Jag kan inte sova nu. -Du måste vila. Det blir jobbigt imorgon.
-Och vem håller koll? -Jag.
Lägg dig ner.
Som du vill.
Sov gott.
Tom!
Vakna. Upp med dig, jag behöver dig.
Hon kanske blöder.
-Håll dig fokuserad. -Okej, men...
Fokusera bara.
Hämta kameran.
Hur förberedd man än är, så kan oväntade saker hända.
Då får man göra det bästa av situationen. Eller så har man en plan B.
Vi har en plan B.
Din far vill inte betala.
Så, vi ska visa honom exakt vad det här handlar om.
Vi ska amputera ditt vänstra lillfinger precis över mittersta knogen.
Nej!
-Nej! -Det gör ont, men det är inte livshotande.
Du kommer inte att förlora mycket blod och vi lägger fingret häri, avkylt.
Fingret kan sys fast igen inom 24 timmar.
Om din far betalar.
Nej!
Sätt på kameran.
-Snälla gör det inte! -Säg det till din far.
-Nej!
De kommer att skära av mitt finger. Snälla gör som de säger.
Hjälp mig, pappa.
Snälla gör det inte. Nej.
Pappa, jag älskar dig och jag är ledsen att vi bråkade så mycket.
Snälla hjälp mig. Pappa! Pappa, jag är gravid.
Fyra månader gravid. Snälla lämna mig inte ensam!
Snälla lämna mig inte ensam. Snälla hjälp mig!
Snälla gör det inte!
-Nej! -Nu räcker det.
Snälla...
-Gör inte om det! -Vad?
-Jag bestämmer. -Okej.
Vi fick det vi behövde.
Nej!
Hallå, pappa! Hallå...
Nej!
Nej! Pappa... Jag är gravid.
Fyra månader gravid. Snälla!
Hjälp mig!
Snälla gör det inte! Snälla! Gör som de säger.
Det funkar.
Okej.
-Hon var ett bra val. -Ja.
Ta vitaminer.
-Tom. -Vad?
Din mask.
Javisst ja.
Du måste äta.
Minestrone.
Den är varm.
Han ska mata mig.
Nej.
Jag gör det.
Kom igen.
Det är snart över.
Vad är det?
Inget.
Ser du? Det är lättare om du är medgörlig.
Vad gör du?
Gå tillbaka!
Vad gör du?
Får jag den!
Får jag den, sa jag.
Bind fast henne.
Vad är det?
-Inget. -Säkert?
-Ja. -Något är fel.
-Nej, jag är bara lite nervös. -Varför då?
På grund av all spänning.
Du måste fokusera.
Det gör jag.
-Helt. -Är du säker?
Jag är 100 procent okej.
-Skärp dig. -Javisst.
-Vart ska du? -Jag ska kissa. Är det okej?
-Tom? -Ja?
Tom?
Tom, vad är det?
-Inget. Allt är bra. -Är det säkert?
Ja. Jag är klar om en sekund.
Tom!
Öppna dörren!
-Vad gör du? -Ingenting.
Öppna den förbannade dörren!
Tom!
Tom! Jag kommer in.
Vad i helvete?
-Varför öppnade du inte? -Jag var nästan klar, sa jag ju.
-Jag fick inte bort det. -Du skulle ju bara kissa.
-Det trodde jag med. -Det luktar inget.
Min matsmältning är bra. Mitt bajs luktar fan inte.
Det är adrenalinet.
Att plötsligt behöva skita och den bittra smaken i munnen.
Jag hade det så. Hela tiden.
-Jaså? -Det kommer att gå över. Ta det lugnt.
Jag skickar videon till honom, sedan ringer jag.
Sedan börjar det.
När jag är tillbaka så får vi snabba oss. Vi tar ner henne till skåpbilen.
Om två dagar är den här skiten över.
För alltid.
Det kommer att vara över. Och vi kommer att vara fria och rika.
Det låter bra.
Vi grejar det.
-Ja. -Säkert?
Säkert.
Varför ljuger du?
-Va? -Graviditeten.
Varför ska jag tro på den här skiten? Glöm det.
Vänta, Tom!
Känn efter.
Kom.
Känn efter.
Ordentligt.
Ibland kan jag redan känna det. Lite grann.
Känner du något?
Nej. För att det inte finns något. För att du ljuger igen.
-Tom. -Håll käften.
-Och varför sa du inget? -För att jag inte ville.
För att du hade försvunnit igen. Du rände omkring, som vanligt?
Och sedan var du borta för alltid. I fängelse.
Tom! Var är den andra killen?
Han är inte här. Han ringer någon.
-När kommer han tillbaka? -Om en halvtimme. Kanske tidigare.
-Du sa inte att vi känner varann? -Nej.
-Jag sa att jag såg en artikel om din far. -Vad?
Han gillade den och sa att du var perfekt. Rik far, kvinna, ung, enda barnet.
Vad?
-Du uppfyllde alla kriterier. -Kriterier.
Vic har planerat det länge. Han pratade om det i fängelset.
-När vi kom ut, letade vi efter ett offer. -Och du föreslog mig?
Ja!
Är du helt galen? Vad? Varför?
Jag satt i fängelse. Jag väntade på dig varenda jävla dag.
Inga besök, ingen förklaring, ingenting! Dra åt helvete, Stella!
-Jag borde inte ha litat på dig. -Exakt!
Öppna ögonen, Tom! Det är alltid någon annans fel.
Du lovade att du skulle sluta med den här skiten.
Inbrotten, dina galna polare.
-Sen grips du av polisen hemma hos mig. -Du sa att du skulle hjälpa mig.
Vad skulle jag göra?
När jag blev gravid så insåg jag att du inte var bra för mig eller barnet.
Och jag känner dig! Man kan inte lita på dig, Tom.
Så fort det blir problem, så drar du.
Exakt. Med pengarna så kan jag sticka för gott.
-Är det din plan? Det är för jävligt. -Verkligen?
Ska jag söka jobb med fängelse på mitt CV?
Glöm det. Men din far är ett rikt svin som inte spenderar pengar på sin dotter.
-Inte ens för hennes lösen. -Hur ska vi ta oss härifrån?
-Tom, vårt barn då? -Lägg av. Du tror ju inte ens dig själv.
Okej, kolla efter. Kolla på mina läkartider i min mobil.
Glöm det! Om jag sätter i batteriet, så kan polisen hitta den.
Men det vet du ju.
Tom!
Stella!
Stella.
Vänta lite!
Stella?
Stella, är du okej? Kom igen, sätt dig upp.
Nej, snälla, gör inte så!
Gör inte så. Förlåt, okej?
Nej! Stella! Snälla, gör inte så. Stella, stanna kvar!
Stella, kom tillbaka!
Hjälp!
Stella!
-Helvete. -Stella, stanna här!
Nej!
Du tar livet av oss båda.
Berlinpolisen.
-Hallå? -Stella!
Jag kidnappades. Stella Mertens.
Helvete!
Jag är inlåst!
Kan du spåra mitt samtal?
Jag vet inte var jag är.
Nej, ni måste komma nu! Genast. Han kommer snart tillbaka. Han dödar mig.
Nej! Det finns inte tid.
Hallå?
-Stella? -Hör du mig?
Jag kommer åt nyckeln.
-Stella, jag vet att jag gjorde fel. -Håll käften!
Jag var bara så arg.
Du är galen.
Du kidnappar mig och vill kapa av mitt finger?
Jag känner inte dig.
Ligg ner!
Helvete! Stella! Jävlar.
Helvete!
Okej...
Gör bara som vi säger. Då händer inget.
Sluta att ljuga bara.
-Jag trodde inte att du skulle komma. -Vad? Struntprat.
Är allt okej?
Hon kräktes med munkaveln i munnen. Troligen på grund av maten.
Men jag insåg det i tid. Hon sover nu.
Okej.
Pratade du med fadern? Fick han videon?
Berätta!
Vic!
Det är dags.
Har han pengarna?
-Vi behöver koordinaterna bara. -Jävlar!
Hon måste till båthuset.
-När börjar det? -Nu!
-Nu? -Nu. Fadern betalar.
Okej.
Toppen!
Ja. Ja, toppen.
Jag var så nervös. Det trodde jag inte.
Men vi gjorde det tillsammans.
Imorgon har vi fyra miljoner.
Vi ses inte igen. Men kan du tänka dig fyra miljoner?
Inte riktigt.
Jag åker till Mexiko.
Med pengarna.
Jag känner någon där. En gammal vän.
Han visade mig ett foto. Han bor precis vid Stilla havet.
-Det är alltid soligt där. -Det låter bra.
Om du vill...
Tänk på saken.
Nu gör vi det.
GRAVIDITETSJOURNAL
EFTERNAMN: MERTENS FÖRNAMN: STELLA
Nu börjar det.
Var fick du den?
Var? Berätta.
Jag vet inte.
Polisen!
Du ringde polisen! Kommer den jävla polisen?
Du ringde polisen!
-Nej. -Berätta sanningen.
Nej! Hur? Jag är fastbunden.
-Varför skulle han ge dig mobilen? -Jag vet inte.
Berätta! Berätta sanningen!
-Varför skulle han ge dig mobilen? -Jag vet inte.
-Tom! -Hur vet du vad han heter?
UTGÅNG
-Ni känner varandra. -Nej!
Nej, han bara sa sitt namn för att lugna mig.
-Han gav dig mobilen. -Nej.
Jag gjorde det inte och du är fastbunden.
Snälla.
Håll tyst! Jag måste tänka.
Vad hände här?
Hur hamnade den här här? Hur hamnade kulan i väggen?
Vem sköt här?
Säg vem som sköt annars dör du!
Jag! Jag sköt! Jag behövde gå på toa och han tog bort handklovarna.
Vi slogs och jag lyckades ta pistolen ifrån honom.
Varför är du kvar då?
För att han övermannade mig och kedjade fast mig vid sängen igen.
Han är min före detta pojkvän.
Det sa han inte, eller hur?
Vet du mitt namn?
Nej.
Vad heter jag?
-Jag vet inte. -Han talade om det.
Han sa inte vad du heter.
-Jo. -Nej.
Säg mitt namn.
-Du är andfådd. -Jag sprang uppför trappan.
Ska vi kolla munkaveln?
-Jag gjorde just det. -Gjorde du?
Är hon okej?
Vad gör du?
Jag kollar.
-Vad? -Den måste ju fungera när vi behöver den?
Tom, förklara en sak för mig... Varför valde du henne?
-Jag valde inte henne. Det gjorde du. -Men du föreslog henne. Varför?
Du vet varför. Jag såg artikeln.
Du såg den också.
-Vad handlar det här om? -Något är fel.
Vad menar du?
Tja, hon betedde sig konstigt.
-Vad sa hon? -Sa? Varför skulle hon säga något?
-Du sa att hon var konstig. -Men inte att hon sa något.
-Vad skulle hon säga? -Troligen inget.
Kom hit.
Tom, kom hit.
Säg att vi är ärliga.
Vi är ärliga.
Okej.
Ge mig bedövningsmedlet.
-Kollar du koordinaterna igen? -Ja.
Kom igen.
-Får jag dina nycklar. -Varför? Du har dina egna?
Du behöver dem inte längre. Spelar det någon roll?
-Nej, det gör det inte. -Bra.
Kom igen.
Vart?
-För att hämta pengarna. -Planen var att jag skulle stanna här.
Du behövs om något oväntat händer.
-Vadå oväntat? -Visste jag det, så vore det inte oväntat.
-Men... -Vad?
Tänk om vi inte återvänder?
-Vi återvänder. -Men om inte? Då dör hon här.
Vem bryr sig, om vi inte klarar oss? Det är bättre att döda henne iallafall.
Hon kommer att kunna identifiera våra röster.
Det kan hon inte göra om hon är död. Eller hur?
Nej.
Gå!
Vänta.
-Vad? -Min sko.
Okej.
-Är pengarna redan där? -Ja.
-Gå och hämta dem. -Jag?
-Tänk om de väntar på oss? -Nej.
-Men... -Gå.
Hämta pengarna!
Vic!
Vic, pengarna är inte här.
De lurade oss.
Helvete!
De lurades inte.
-Varför är de inte här? -De sändes till andra koordinater.
Vic, vänta!
Vad sa hon?
Snälla...
-Jag är ledsen. -Nej, jag är ledsen.
Snälla gör inte såhär.
-Hon är gravid med mitt barn. -Vad sa du om mig?
Sa du mitt namn?
Bara ditt förnamn och att vi träffades i fängelset.
-Jag frågade om vi var ärliga mot varann. -Du behöver inte göra såhär.
Vi följer planen. Vi hämtar pengarna och ses aldrig igen.
Glöm det. Du gjorde fel. Det här är konsekvensen.
-Slut ögonen. -Vänta, Vic!
-Slut ögonen! -Vänta!
Minns du när vi träffades?
Jag var så rädd och du skyddade mig. Du hjälpte mig.
Det glömmer jag inte.
Tom!
Hjälp mig.
Hjälp!
Hjälp mig! Hjälp!
Nu avslutar vi det här.
Det är nästan över. Allt är snart över.
Giftet stoppar din andning.
Sedan dör du fort.
Håll dig lugn.
Lugna dig!
Det gör ont en stund, sedan känner du ingenting.
Vad gör du här fortfarande?
Hennes död är ditt fel.
Och hennes barns död också.
Nej!
Jag förstår dig inte, Tom. Vi skulle ju göra det här tillsammans.
Jag litade på dig. Jag gillade dig. Men du förstörde allting.
Vic!
-Jag vill säga en sak. -Jag bryr mig inte längre.
Jo, det gör du. Dra åt helvete!
Tom!
Tom! Nycklarna, Tom.
Tom.
Nycklarna, Tom!
Ja.
Du!
Tom!
Ja.
Tom!
Undertexter: Lara McCarthy