Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERER
...kraftig nedbør utelukkes ikke.
I meteorologiske termer kan vi snakke om ankomsten av en elektrisk storm
som vil ramme den nordlige tredjedelen av halvøya.
Den atmosfæriske ustabiliteten
har dannet ulike superceller i kontinuerlig rotasjon.
Nasjonalt meteorologisk institutt
spår at disse vil være særlig synlige fra i kveld av,
og at de vil vare de neste 72 timene,
noe som vil føre til kraftige regnskyll,
og som kan forårsake svikt i elektronisk utstyr og kommunikasjonsproblemer.
Derfor har sivilforsvaret gått ut med noen forholdsregler
-som skal beskytte innbyggerne.
Vi kjører nå den tidligere annonserte krisesaken,
som nettopp har kommet fra Berlin.
I sentrum av saken er vår korrespondent, José María Siles.
Alt ser normalt ut i gatene i Øst-Berlin når kvelden faller.
Bare noen få tilskuere har tatt turen til Brandenburg Tor.
I vest, ved Check Point Charlie, krysspunktet mellom Øst- og Vest-Berlin,
-ankommer de første tilskuerne og TV-teamene.
Kort tid før midnatt her i Neukölln
har grensen blitt uoffisielt åpnet
-for alle tyskere fra østsiden som vil komme over til vestsiden.
Det er første gang på 27 år
at Berlinmuren ikke eksisterer for innbyggerne av "det andre Tyskland".
Den 9. november 1989...
Mamma...
Nå ødela du opptaket.
Jeg går på jobb.
Ikke legg deg sent, du skal på skolen i morgen.
Ok.
Forresten, Nico, har du spilt inn kassetten min?
-Ja. -Du...
ELSKER DEG, MAMMA
Nei!
Nei, nei!
Señora Weiss?
Señora Weiss.
Hei! Vent!
Vent!
Nei!
Hjelp!
Jeg trenger hjelp!
Nico!
Ambulanse! Lege!
-Ring en ambulanse! -Jeg trenger hjelp!
God morgen, elskling.
Du...
Du!
Kom, nå.
Hvordan har du sovet?
Jeg liker ikke dette huset. Det er kaldt her.
Du har bare vært her én natt.
-Jeg vil ha mitt eget rom. -Det skal du få snart.
Greit?
Kom igjen, nå!
Hei, kjære, er du her alt? Spis opp, Gloria.
Ja. Jeg fikk fremskyndet flygningen.
Jeg må sitte i møter hele dagen, de vil gå gjennom målene.
De sier vi ikke selger nok forsikringer. Jeg ville bare si ifra at jeg blir sen.
Som vanlig.
Jeg skal gjøre det godt igjen. Og nå, tilstå.
Ja, jeg sovnet hos henne.
-Så dere sov sammen? -Ja, vi sov sammen.
-Jeg visste det. Få snakke med henne. -Vent.
Gloria, snakk med pappa.
-Hei, pappa. -Hvordan har mitt lille monster det?
Alt lukter maling.
Vent å se, det kommer til å bli mye bedre enn i byen. Ok?
-Har møtet begynt? -De venter på deg.
En ny klient kommer i morgen, Señora Velazquez.
Ok, skriv det ned.
Vennen, får jeg snakke med mamma igjen?
-Han vil snakke med deg. -Ja?
Spis, du. Ja?
Hvorfor inviterer du ikke Aitor på middag?
Jeg skal spørre ham.
Og du... Jeg elsker deg.
Jeg også. Elsker deg.
Hva gjør du, mamma?
Stormen.
Den er lik.
Lik som den for mange år siden.
Vel... Jeg går på jobb.
Snart tilbake.
Ikke røyk for mye, ok?
Forsiktig.
-Jeg lurte på en ting. -Ja?
Vi drar nå.
Kan du låse døra når du er ferdig og legge igjen nøkkelen i huset over gata?
God morgen, nabo!
-God morgen! -Står til?
Om jeg var passasjer og så deg i den, ville jeg gått av flyet.
-Hvor er din mann? -Han tilbrakte natten i Sevilla.
-Å jaså? -Ja.
Han vil spise middag sammen i kveld. Hva sier du?
-Vel, han er temmelig nesevis som... -Gi deg!
Bortsett fra det, flyr jeg til Marseilles i dag og er antagelig her i kveld.
-Si til din mor at hun er velkommen også. -Ja?
Selvfølgelig, jeg vil gjerne se henne. Vi ses.
-Ha det. -Ha det.
Kaptein!
Den elektriske stormen forventes å ta seg opp i styrke tidlig i kveld
og vare i omtrent 72 timer.
Det er første gang astrofysikere
er enige om det eksepsjonelle der et fenomen
ser ut til å gjenta seg selv, for i 1989 var det en svært lik storm
med symmetrisk struktur...
-Jeg visste ikke at du var tilbake. -Jeg hadde en kort, men intens ferie.
Hva har skjedd? Har du blitt bitt av en tropisk mygg?
Eller har du tatt med noen hjem i kofferten?
Hvordan er det nye huset?
-Når fortalte jeg at vi har flyttet? -Halve sykehuset vet det.
Bra, men for å være ærlig så har det hele gått veldig fort.
Eieren har ikke bodd der på mange år og var ivrig etter å selge det.
Det krever litt jobb, men vi kan ikke klage.
Jeg kan klage! De skal åpne hodet mitt.
Ikke vær redd. Dr. Fell er sykehusets beste kraniespesialist.
Hei.
Vel. Klar, Señor Mendoza?
La oss sette i gang.
-God morgen. -Hei, doktor.
-Gratulerer med artikkelen. -Leste du den?
Hva skjedde med Señora Blanco?
-Hun utviklet allestesi. -Skade på de spinothalamiske baner?
Nei, hun trengte en anterolateral kordotomi.
Ok.
Jeg forstår stadig mindre at du sluttet på medisinstudiene.
Vel...
Jeg fikk Gloria, og...
Jeg liker ikke å gjøre ting halvveis. Du kjenner meg.
Så flaks for deg...
...at jeg sluttet på medisinstudiene.
For jeg ville vært den beste nervekirurgen på sykehuset.
Hei!
-Hvordan går det? -Kan Greta bli med meg hjem?
Hvis det er greit for moren hennes.
-Det tror jeg helt sikkert. -Jeg skal ringe henne.
Jenter, hva ble vi enige om? Moren din skal ta deg med til tannlegen.
Ah, jaså. Da så.
Ok, jeg skjønner.
Skal vi dra hjem, historieforteller?
-Vi ses, Miranda. -Ha det, Greta.
-Du ser vel ikke? -Ser ikke, jeg lover.
-Du tjuvtitter ikke? -Nei.
Vent.
Nesten...
-Klar? -Ja.
Vil du prøve den? Ja? Kom igjen.
For pokker!
Hei.
Du kommer til å gi meg hjerteattakk. Når kom du?
-For en halvtime siden. -Halvtime?
-Hva driver du med? -Organiserer bøkene til bokhyllene.
Hva er dette?
Se.
Du var sammen med henne da vi møttes, hva?
-Hva? -Og det fjeset?
-Hvilket fjes? -Neimen...
-Du ser visst sjalu! -Nei, det er jeg ikke.
Jeg så det i øynene dine. Du var litt sjalu.
-Nei, nei, nei! -Du er sjalu.
Nei!
Hun var veldig pen, er veldig pen...
-Få se... -Ja.
Úrsula. Kanskje jeg skal ringe henne en dag.
-Så vakker. -Hva har skjedd her?
-Ingenting. Jeg holdt på med... -Med hva?
Jeg skulle henge opp det skiltet og skar meg.
-Har du desinfisert det? -Elskling, det er bare et lite kutt.
Jeg desinfiserte det og satte på plaster, Dr. Roy.
Jeg synes alltid det var opphissende å tenke på at etter eksamen
så ville alle kalle deg Dr. Vera Roy.
Ok, kom, nå. Det holder.
Ja, greit. Vi går inn.
Hva er dette?
Utrolig.
Dette kameraet må være minst 20 eller 30 år gammel.
Oisann...
Her er båndene.
Disse har vært her siden 80-tallet.
Skal vi ikke hente Gloria og se om de funker?
Visste du at dette ble spilt inn på nøyaktig denne datoen, men i 1989?
Mamma...
-Seriøst? -Du ødela opptaket!
-Sett på et til. -Dette var det siste.
-Likte du det? -Hvem skal ta vare på dem?
Jeg begynner på middagen, for folk kommer snart.
Ok. Jeg tar en dusj.
Er du sulten?
Alt ser helt normalt ut i gatene i Øst-Berlin idet mørket faller.
Kun et lite antall tilskuere har kommet til Brandenburg Tor.
Hva er dette?
På krysningspunktet mellom begge sidene av Berlin...
-Jeg vet ikke. -Det er jo ikke noe bånd i.
-Nei. -Kort tid før midnatt...
Dessuten sender de ikke analogt lenger.
...er grensen uoffisielt åpnet for alle tyskere...
-Det gir ikke mening, David. Beklager. -Ikke?
Et TV-signal fra 25 år tilbake?
Har du hilst på Clara?
Det var ikke en reprise for å minnes det.
-Det var som om TV-en kom til liv. -Kom til liv? Ta deg en drink.
-Kom til liv? -Kom til liv!
-Hører du hva din gale mann sier? -Snakker dere fortsatt om TV-en?
Selvsagt gjør vi det!
-Hold deg for ørene. -Hvorfor det?
-Jeg skal fortelle mamma en hemmelighet. -Vi har ikke hemmeligheter.
Ikke engang én?
Få høre. Hva er det du ikke forstår?
-Jeg var et bedre funn. -Ikke engang du tror på det!
Du, slutt å tjuvlytte!
Jeg var et bedre funn, men du lot meg gå. Hvorfor?
Hva kan vi si?
Hvorfor? Fordi noen ting er bestemt av skjebnen.
Og sånn er det.
-Ok? -Hva er dette?
-Den hånden! -Hva bryr det deg, din sjalu mann?
-Dere holder jo hender. -Ikke overdriv.
-Hvem vil ha litt kjøtt? -Clara.
Forresten, hvorfor bruker dere ennå den gamle brødristeren av en TV?
-Har dere ikke råd til en ny? -Veldig morsomt.
-Det er jo Aitor. -Veldig moro.
Vi så bare på videoopptakene vi fant. Det var en gutt som sang.
-En gutt som sang? -Ja.
-Vil du ha litt, elskling? -Ja takk.
Vel, den guttens navn var... Nico Lasarte.
Og han var min beste venn.
Han elsket å spille gitar...
...og sa alltid at han skulle bli rockestjerne.
Moren min kjørte oss alltid til skolen.
-Ikke sant? -Ja.
Helt til...
...naboen ved siden av... Drepte sin kone.
Aitor...
-Og Nico så det. -Aitor, det holder.
Så ble han kjørt over og drept.
Det var en kveld som i kveld, med storm...
-Det holder. -Husker du?
-Vær stille. -Men neste dag...
...slo lynet ned i skolen, i veggen ved klokken,
så vi hadde ikke strøm på en uke, og ingen skole på en uke.
Hold munn! Hold munn.
Det holder.
Du skremmer jenta, ser du ikke det?
Det går fint, det er bare tordenvær...
...og lyn.
Det gir seg snart.
Vil du høre en hemmelighet? Vil du? Legg deg ned.
Se...
Da jeg var sju år...
...så var jeg veldig redd for tordenvær, akkurat som deg.
Vet du hva jeg gjorde?
Se...
Jeg tok bestemors spilledåse...
...og så på ballerinaen.
Jeg så henne danse og glemte alt annet.
Jeg så henne danse og danse...
...helt til jeg sovnet.
Har du lyst til å prøve?
ANGEL PRIETO BEGÅR SELVMORD PÅ CELLEN
Gjør det vondt? Kan du ikke få det sjekket?
Visste du at han tok livet av seg tre måneder etter at han kom i fengsel? Se.
Det står at han eide et slakteri
og planla å begrave kona under det.
Hvorfor tilstå noe...
...han planla å gjøre, men aldri gjorde fordi han ble pågrepet?
Kan vi ikke endre samtaleemne?
En som sier hva han ville gjort med liket av sin kone,
men ikke gjorde, er ikke en vanlig morder.
Er du psykolog nå plutselig?
Jeg er ikke psykolog, elskling, men det er da merkelig, hva?
Skal jeg vaske disse?
Jeg elsker det uttrykket, når du ikke liker noe.
-Du rynker liksom på nesen... -Nei.
Jo, jo. Du rynker på nesen, som en liten kanin.
-Ja? -Ja. En stygg, liten kanin.
-En stygg kanin. -Hva er dette?
Har du røyket igjen?
Prøver du å kontrollere meg?
-Hva sa du? -Prøver du å kontrollere meg?
Kom igjen, kjære, jeg tuller!
Du faller alltid for det! Du kjenner meg, elsker å spøke.
I går, på hotellet, i Sevilla
-kjøpte jeg en pakke... -Ikke forklar.
Jeg røyket én og kastet resten. Jeg sverger. La oss gjøre noe.
Se her...
Borte.
-Som om ingenting har skjedd. -Ok.
-Som om ingenting har skjedd? -Ja, ja.
...vi kjører nå den tidligere annonserte krisesaken, direkte fra Berlin.
...alt ser normalt ut i Øst-Berlins gater idet mørket senker seg.
Kun noen få tilskuere har kommet til Brandenburg Tor.
I vest, ved Check Point Charlie, krysningspunktet mellom de to bydelene,
ankommer de første tilskuerne og TV-crewene.
Som forventet ønsker de ankomne å krysse muren,
men politiet i øst er ennå ikke klar over den nye...
Inntil ny lovgivning er etablert,
må de andre tyskerne søke tillatelse til å reise utenlands,
men ingen myndighet kan avvise en slik anmodning.
I Neukölln er grensen uoffisielt åpnet
for alle tyskere i øst som ønsker å komme til vest.
Dette er første gang på 27 år
at Berlinmuren ikke lenger eksisterer for innbyggerne av Det andre Berlin.
Niende november 1989
er en stor dag for Tysklands og resten av verdens historie.
Dette paret har nettopp ankommet og kan ikke tro sine egne øyne.
De trengte bare å framvise identitetskort,
og så fikk de et stempel.
Det er første gang de er i vest, men de har ikke planer om å bli værende.
Hjemme i øst, på den andre siden,
venter sønnen deres på dem, og de skal på jobb klokken 08...
Nico, jeg drar på jobb.
Mamma, kameraet er ødelagt.
Ikke legg deg for sent, du har skole i morgen.
-Ok? -Ok.
Nico, har du spilt inn kassetten min?
Ja.
Du...
Hallo?
Kan du høre meg?
Hallo?
Kan du se meg?
Ja.
-Jeg ser deg. -Hvordan gjør du det?
-Hvordan gjør jeg hva? -Vent.
Skiltet er det samme som det på Valpineda stasjon.
-Hva? -Det er det samme...
Bare mer slitt.
-Det er det samme. -Hvorfor har du det?
Vi stjal det.
-Mannen min og jeg. -Jeg forstår ikke.
Aitor, naboen din, introduserte meg for David, mannen min.
-Og jeg traff Aitor på Valpineda stasjon. -Aitor Medina!
Vent, vent!
Moren hans kjører dere begge til skolen. Vet du hvordan jeg vet det?
Jeg vet det fordi det allerede har skjedd.
Hva har allerede skjedd?
-Hva er det? -Roping, utenfor.
Nei, nei! Vent, vent, vent!
Nico! Nico, kom tilbake!
Hvordan vet du hva jeg heter?
-Fordi du bodde her. -Her? Hvor?
-Noe er galt hos naboen. -Ja, men ikke gå dit. Vær så snill...
-Ikke gå dit! -Vent. Drømmer jeg?
Nei. Vent. Se hva jeg har.
Se her. Ser du? Ser du?
Det er kassettene mine. Hvordan fikk du tak i dem?
Fordi jeg bor i huset ditt, Nico. Dette er huset ditt, men 25 år fram i tid.
-Hva? -Vent...
Jeg skal vise deg noe.
Se. Ser du?
ET BARN DØR
Ser du? Dette er deg, om du går ut.
-Nei. Det er lureri. Hvordan gjør du det? -Nei...
Nei, nei, det er ikke lureri! Det er ekte!
-Dette er ekte. -Du lyver.
Nico, vent! Vent! Hør her...
Jeg vet hva som skjer på skolen din i morgen.
Ok? Lynet kommer til å slå ned i klokken på skolen din,
Strømmen vil gå på hele skolen, og det blir ingen skoletimer.
Om du blir på rommet ditt, vil du få se at jeg har rett...
...men om du går ut, vil du være død i morgen.
Nico, Nico, Nico, Nico, vær så snill!
Vær så snill, ikke gå ut!
Nico, vær så snill, vent! Vent!
Vent! Bli inne! Nico, vær så snill, ikke gå ut!
Ikke gå ut, du kommer til å bli påkjørt! Du blir påkjørt når du løper over gata!
Nico, vær så snill! Ikke gjør det, vær så snill!
Ja?
Maria, det er Clara, vekket jeg deg?
Nei, jeg kom akkurat fra jobb.
Jeg føler meg ikke bra, så broren min kjører ungene til skolen.
Så, så, ro deg ned. Ikke bekymre deg.
God bedring.
Hvorfor er du våken?
Moren til Aitor er syk, så broren hennes Román kjører dere til skolen, ok?
Du...
Nico...
Mamma, jeg drømte...uten at jeg sov.
En kvinne fra framtiden snakket til meg gjennom TV-skjermen.
Vera! De venter på deg på operasjonssalen.
Hva gjør han her?
Mr. Mendoza har cerebrovaskulær svikt.
Selvsagt. Dr. Fell opererte ham i går.
Mr. Mendoza er pasienten din.
Hva?
Vera. Vi må åpne ham nå.
Dr. Roy, er du klar til å kle på deg?
Hva kalte du meg?
Unnskyld?
Hva er det som foregår her?
Hva er dette? Hva driver dere med?
Dr. Roy... Går det bra med deg?
Kom igjen, vi er sent ute.
Nico, forsiktig med skateboardet, her om dagen...
Jeg er tilbake klokka fem, ok?
-Onkel Román, hva har skjedd? -Jeg vet ikke. La oss spørre.
Unnskyld meg, señorita, har det skjedd noe?
Stormen førte til strømbrudd. Det blir ingen timer i dag.
Å du store.
Kom igjen, unger, la oss dra hjem.
-Hei, Greta, har du sett Gloria? -Gloria hvem?
Gloria, datteren min. Jeg er moren hennes.
-Husker du ikke meg? -Nei.
Hei, Miranda.
Pablo, gå til klassen.
Kan jeg hjelpe deg?
Ja, jeg ser etter Gloria. Kan jeg få snakke med henne et øyeblikk?
Gloria...
Gloria, Gloria Ortiz. Gloria er... Miranda, jeg er Vera!
Beklager, jeg kjenner ikke deg.
Jeg ser etter datteren min.
Skolen er stengt.
Nico glemte nøklene sine, og moren sover.
Clara...
Jeg må dra til flyplassen.
Inn med dere, unger.
Hei, Lidia. Jeg skal treffe David.
Señora Velazquez? Han venter på kontoret, bare gå inn.
David!
Hva foregår? Lidia kjenner meg ikke igjen.
Jeg dro til skolen til Gloria, hun var ikke der. De sa de ikke hadde noen Gloria.
Læreren Miranda kjente meg ikke igjen,
og venninnen Greta visste heller ikke hvem hun var!
-Hvor leverte du Gloria? -Du er ikke señora Velazquez, hva?
David, det holder, seriøst. Jeg mener det. Jeg er...
Jeg er veldig sliten, jeg mener det.
-Helvete heller. Dette må være Germán. -Hvem faen er Germán?
-Jeg trodde deg et øyeblikk. Veldig bra. -Hvem er Germán?
-Det holder, David! Det er ikke noe moro! -Så, så! Ikke rør meg.
David, det er meg! Kutt ut den jævla spøken, David!
-Fortell meg hvor Gloria er! -Nok! Hvem er du, og hvem er Gloria?
Gloria er datteren vår!
Nico fortalte meg i går kveld at han hørte skrik fra señor Prietos hus.
En kvinne skrek, det var skummelt.
Kanskje det var señora Weiss. Hva tror du, mamma?
-Så eller hørte du noe mer, Nico? -Nei, for TV-en...
Jeg kikket ut vinduet, men så ingenting.
Vi spionerte fra rommet mitt, og vet du hva?
Persiennene er nede, og Bruno står bundet til skuret og uler av sult.
Señor Prieto mater ham alltid om morgenen, men ikke i dag.
Aitor...
...tror du på tidsreising?
POLITISTASJON
Hva kan jeg si? Det var ikke jeg som startet dette.
Jeg forstår ikke hvorfor David...
...eller skolen til datteren min oppfører seg som om jeg er en annen.
Jeg vet det virker som om jeg lyver, eller er fra vettet...
...men det eneste jeg kan tenke meg, er at det er en slags spøk.
Kan du hjelpe meg?
Ja, jeg kan hjelpe deg.
Men først må jeg stille deg noen spørsmål.
Når var siste gang du så din datter?
I går kveld.
Hun var redd.
Hun var redd for tordenværet.
Og mannen du påstår er din mann?
David Ortiz er mannen min.
Hva er det siste du husker ved ham?
Også i går kveld. Før leggetid.
Du rynker på nesa, sånn her...
Han løy om en filleting.
Han hadde røyket igjen.
Ikke noe mer?
-Jeg forstår ikke spørsmålene. -Jeg prøver bare å forstå.
Jeg tror vi kaster bort tid.
Vera...
...om du vil at jeg skal hjelpe deg...
...så hjelp meg å forstå.
-De minste detaljer. -Greit.
Før alt forandret seg... Hva er det siste du husker?
Historien om gutten som bodde i huset vårt.
En nabo av Aitor Medina...
En venn av oss.
Aitor fortalte at han døde.
Han ble påkjørt av en bil da han kom løpende ut av et annet nabohus.
En mann... Det høres så fælt ut, en mann drepte sin kone, og...
Og gutten oppdaget det.
Fortsett, vær så snill.
Og så...
...tror jeg at jeg drømte om ham.
Han dukket opp på en gammel TV, og...
Hallo?
Før han døde, prøvde jeg å redde ham.
-Kan du høre meg? -Jeg prøvde å advare ham, å redde ham.
Husker du guttens navn?
Nico Lasarte.
Og så...
...skjedde det noe veldig merkelig.
Nico, vær så snill! Ikke gjør det, vær så snill!
Jeg husker ikke noe mer.
Alt jeg kan si akkurat nå, er at du er forvirret.
Vi har bekreftet
at du ikke bor der du påstår, og at du ikke er gift med David Ortiz.
Det finnes ingen fødselsattest for datteren din.
Offisielt sett er hun ikke blitt født. Vi finner ingen bilder av henne.
Du har ikke noen. Ingen har noen gang sett henne, Vera.
Livet du snakker om...
...eksisterer kun i hodet ditt.
Hallo?
Hei!
Er du der?
Svar meg!
Hei!
Her er passet ditt, billetten, og tyske mark.
Takk.
DØDSFALLET TIL EN UNG JENTE I UTRERA ER ENNÅ ULØST
-Hvordan går det med henne, doktor? -Bra. Dette er den siste prøven.
Resultatene viser ingen anatomiske endringer.
Hjerneaktiviteten din er optimal,
så vi kan utelukke nevrologisk svikt.
Han var din første intervensjon som leder for et kirurgisk team.
Du opererte ut en hjernesvulst på ham.
Hva du enn vet om ham, her har du svaret.
Det stemmer. David fikk fjernet en hjernesvulst, jeg husker det.
Men det var ikke meg, jeg opererer ikke. Det er du som er nevrokirurgen.
Jeg var ikke engang på post-operativen, for jeg hadde influensa.
Mónica tok over.
Bli med meg.
DR. VERA ROY
Dette er kontoret ditt.
Se deg rundt, så vil du huske.
Du er den beste nevrokirurgen ved dette sykehuset.
Du ble med på teamet mitt før du var ferdig med spesialiseringen.
Det er ikke mulig at alle minnene mine er fordreid slik.
Du bør dra hjem. Vante omgivelser vil få deg til å huske.
Gloria er datteren min.
Lorena García.
Hun døde for tolv dager siden, på operasjonssalen.
Det hadde aldri hendt deg før.
Ingen ville operere henne, men du tok sjansen.
Det var en umulig sak, selv for deg.
De foreskrev deg beroligende og et par dagers hvile.
Du kom tilbake i dag tidlig for señor Mendozas operasjon...
...men vi kan utvide permisjonen.
Vera, du har fortrengt Lorena García...
...men du snakker om Gloria Ortiz, en innbilt jente du ga liv til.
Og du innbilde deg David Ortiz som din ektemann,
fordi du har knyttet din første og din siste pasient sammen.
Hjernen din har laget en sirkel.
Det må finnes en annen forklaring.
Hva da?
Hvor skal du? Vera!
Hva gjør du? Hva er det, Vera? Hvor skal du?
-Du er redd. Jeg forstår det, men... -Nei, nei, nei!
Jeg er ikke redd. Jeg begynner faktisk å forstå mange ting.
Hva da?
Alle disse merkelige tingene, hele denne situasjonen begynte med stormen.
-Det kan ha endret alt. -Endret hvordan da?
Hva mener du med at du har endret alt? Vera.
Kanskje jeg reddet den gutten.
-Jeg må vite om han døde eller er i live. -Hvorfor?
For å få min datter tilbake.
Vera!
Vera, åpne døra, vær så snill.
PRIETO SLAKTERI
Hallo?
Ángel, ikke vær redd. Alt er under kontroll.
Vil du prøve? Ja? Kom igjen.
NICO LASARTE - DREPT - 1989
MIRAGE
NICO LASARTE ER EN OPPDIKTET KARAKTER SKAPT AV KAREN SARDÓN
-Nå har jeg deg, jævla kjerring! Stans. -Ta det rolig.
Stans. Du brøt deg inn.
-Nei. Nei. -Hva gjør du i huset mitt?
-Mitt. -Hva?
-Huset mitt. -Hva sa du?
Og det bodde en gutt her også. Nico Lasarte.
-Jeg aner ikke hva du snakker om. -Jeg vil bare vite om han er i god behold.
-Hva? -Det var en gammel TV og et kamera.
Det hadde sammenheng med stormen.
-Så forandret alt seg. -Elsklig! Kom opp!
-Går det bra? -Jeg er oppe!
-Hva har skjedd med døra? -Noen brøt seg inn, kom opp!
-Elskling! -Det er ikke til å tro. Deg igjen?
-Kjenner du henne? -Hun kom til kontoret mitt i dag.
Ring politiet. Si at det er en inntrenger her.
-David, du må hjelpe meg. -Stans der. Ikke kom nærmere.
Hei, jeg ringte for en stund siden fordi noen hadde brutt seg inn. Úrsula Abad.
Stans.
-Ja. Hun kom tilbake... -David, hør på meg.
-Kommer de? -Ja.
David, vær så snill.
-Ikke lat som om vi kjenner hverandre. -Vi kjenner hverandre!
Politiet sa at hun var en av legene som fjernet hjernesvulsten min.
-Er du nevrokirurg? -Nei.
Jeg droppet ut av studiene da Gloria ble født.
Du ville ta en Master...
...for å vise faren din at du kunne gjøre det bedre enn ham.
Du spurte meg ikke, men jeg støttet deg.
Hvem er Gloria?
Gloria er datteren vår.
Hva?
Kjære, jeg sverger, jeg aner ikke hva hun snakker om. Jeg sverger, hun lyver.
-Hvem i helvete tror du at du er?! -Nei! Nei!
Slipp meg!
-Hvor er hun, David? -Jeg vet ikke.
David!
Jeg vet ikke!
Hva er det?
Strømmen har gått i hele gata.
Hva gjør politiet her?
Jeg vet ikke.
Betjent Leira. God kveld.
-Er det noe galt? -Nei, vi leter etter denne kvinnen.
Har dere sett henne?
-Nei. -Nei.
-Har hun det bra? Har hun gjort noe? -Nei, hun er bare forvirret.
Beklager.
God aften.
Hva er det, mamma?
En gal kvinne brøt seg inn hos David og Úrsula,
og vi tror hun skjuler seg i huset.
-Men alt er bra med oss. -Jeg sier hei før jeg drar til flyplassen.
Har de ikke innstilt flyene på grunn av stormen?
Jeg har fløyet i verre vær, mor.
Forresten, be onkel Román komme i morgen. Det er Ángels bursdag.
Greit.
Vi kan bekrefte at låsen er brutt opp.
Går det bra med deg?
-Hallo? -Ángel, det er meg.
-Ángel... -Hvor ringer du fra?
Telefonboksen ved huset ditt.
Ok, ro deg ned.
-Ro deg ned. -Hør på meg...
Hør...du forstår ikke...
Jeg innså... ...at jeg la igjen...i huset ditt...
-Jeg hører deg dårlig. Hva sa du? -Klokken min...
-Hva? -Jeg har ikke klokken min.
Jeg la igjen klokken min hjemme hos deg.
-Klokken din? -Jeg har den i hvert fall ikke.
-Den må være i huset ditt, på gulvet. -Tok du den ikke med deg?
Nei, jeg har den ikke. Jeg vet ikke. Let etter den, den må være der.
Ok, ikke vær redd. Om du la den igjen, så er den her et sted.
-Ok? Gjør slik jeg fortalte deg. -Ja, selvsagt.
Jeg har passet.
-Vi snakkes før du drar, ok? -Ok. Jeg er på baren ved flyplassen.
-Elsker deg. -Elsker deg også. Masse.
Mamma?
Aitor...
Vennen...
Jeg må dra til Errejón en periode, til det nye kontoret.
Onkel Román skal passe på deg.
Jeg skal komme på besøk så ofte jeg kan.
Faen! Hvem i helvete er du?
Jeg vet hva denne bilen betyr for deg.
Hva i helvete vil du?
Du kjøpte den av onkel Román med servitørlønnen din.
Men hvem i helvete er du? Hei!
Faren din var militærpilot. Armando. Du husker ham knapt.
Han døde under en øvelse.
Jeg vet ikke når forbindelsen mellom deg og meg ble brutt...
...slik at jeg aldri traff David, og han ble værende med Úrsula.
Fortell meg hvordan du mener vi ble kjent.
I 2001.
Dagen etter angrepene i New York.
Vi tok samme tog hver morgen.
Jeg satt nesten alltid på samme sted.
Iblant, som den morgenen, satt du overfor meg.
Da vi ankom Valpineda stasjon...
-Gikk det bra? Ble du skadet? -Nei, det gikk fint.
Du ble med meg, vi ble venner og begynte å treffes.
En kveld gikk vi på kino.
Du støtte på David og introduserte oss.
Hei. Úrsula.
Fra det øyeblikket visste jeg at det ville bli oss.
-Hvilken film så vi? -Vi så Cast Away.
Jeg vet du hater å se flystyrter.
-Men du gjorde et unntak for meg. -Nei, det er umulig.
-Du likte meg veldig godt. -Gjorde jeg?
-Jeg likte deg, men ga slipp på deg? -Jeg forelsket meg i David.
Ok...
Vel... Det var en spennende historie.
-Synd det ikke skjedde, så... -Det skjedde.
Hyggelig å hilse på deg.
TERRORISMEN TREFFER
Du var på det toget...
...men du satt ikke overfor meg.
Av en aller annen grunn satt du ikke foran meg.
Du bør oppsøke hjelp.
Jeg må gå.
Vent, vent...
Hva vet du om Nico Lasarte?
Han var naboen din, dere gikk på skolen sammen.
Hva har Nico å gjøre med dette?
Han har å gjøre med Hilda Weiss.
Ángels eks?
Ángel drepte henne...
...og gutten så det.
Han ble påkjørt og drept.
Men jeg tror jeg reddet ham, og det øyeblikket endret alt.
Hør her... Jeg skjønner ingenting av det du prater om, ok?
Men jeg vet at Ángel har vært sammen med moren min i over 20 år.
Han ville ikke skade en flue. Enda mindre Hilda Weiss. Hun forlot ham.
-Det er ikke sant. -For en annen, etter at Muren falt.
-Og sånn er det! -Det er ikke sant!
Det er det han har fått deg til tro. Han drepte sin kone!
Du snakker om min mors ektemann, for guds skyld!
-Hva vet du om Nico Lasarte? -Nå er det nok!
-Siste opprop... -Jeg må gå.
...for passasjerer til Moskva. Vennligst gå til Gate E24.
-Vær så god. -Alt bra, nevø?
Jeg forteller senere.
Dagens gjesteforeleser er professor Karen Sardón, forfatter av romanen Mirage,
utgitt for over 20 år siden.
I romanen beskriver hun hvordan to symmetriske elektriske stormer
inntraff den niende november 1989, og i dag.
-Velkommen, Professor Sardón. -Takk skal du ha.
Hvordan visste du at dette ville skje?
Kan du forutse framtiden, eller overgår virkeligheten fiksjonen?
Slik en magiker ikke avslører triksene sine,
bør ikke en forfatter avsløre inspirasjonen sin.
Men for å svare på spørsmålet; nei, selvsagt ikke. Jeg ser ikke framtiden.
Boken er basert på en historie jeg hørte, om en gutt med schizofreni,
og hallusinasjonene hans var så virkelige
at de inspirerte meg til å skrive romanen.
Så denne gutten ga deg ideen om en kvinne fra framtiden...
-Vera. -...som snakket til ham gjennom TV-en.
Vel, ikke egentlig han. Moren hans.
Det er mange tilfeldigheter i historien, er det ikke?
Du la igjen denne på sykehuset.
-Hva gjør du her? -Jeg vet at du var hjemme hos David Ortiz.
Han fortalte at han kjenner Aitor Medina. Han er pilot, så jeg tippet at du var her.
KAREN SARDÓN - MIRAGE
TIL NICO LASARTE
Karen Sardón fant denne historien gjennom Nico Lasarte.
Fordi moren fortalte henne om ham. Men hallusinasjonene var virkelige.
Det var meg.
Vær så snill...
...la meg vise deg at jeg ikke er gal.
Faktisk så er de matematisk interessante Hilbert-rommene
vektorrom av uendelig dimensjon.
Typen Hilbert-rom nødvendig i hvert tilfelle
avhenger av hvilket system...
Ingenting, for timen er over. Har dere spørsmål, vet dere hvor dere finner meg.
Til neste uke, les Richard Gotts teori om det kosmiske nett.
Maria Lasarte oppsøkte meg fordi sønnen hennes var overbevist
om at livet hans ble reddet av en kvinne fra framtiden
som dukket opp i TV-en hans.
Det kvinnen ønsket å vite,
var om den elektriske stormen kunne ha skapt et ormehull i tid og rom,
et slags videoanrop i symmetrisk, parallell tid.
-Hva skjedde med gutten? -Vet ikke. Moren fortalte meg det ikke.
Jeg var bare interessert i spørsmålene jeg kunne bruke til å skrive romanen.
Ja, selvsagt.
-Kun interessert i boken din. -Nei.
For jeg sendte ham til en spesialist.
Du hadde ikke kontakt med gutten den gang, men ville du kunne spore ham opp nå?
-Nei, selvsagt ikke. -Så boken din er rent oppspinn, ikke sant?
Ja, det er den. Ren fantasi.
Men det skjer...
Stormen.
Og jeg er her. Jeg husker Nico Lasarte.
Det beviser ikke at kvinnen fra framtiden ikke bare var noe han innbilte seg.
Eller at Nico Lasarte noensinne eksisterte.
Han kan ha eksistert kun i morens hode.
Som denne boken. Og den kan være basert kun på min egen fantasi.
Men jeg eksisterer. Jeg eksisterer.
Jeg har fortalt deg historien min.
Og disse fotografiene eksisterer.
-De er beviser på dette. -Ingenting beviser noe som helst.
Det er vi som finner mening i det.
Alt vi vet, er at hjernen vår tror at det vi sanser, er virkelig.
Dens funksjon er å tolke og produsere en hallusinasjon som om den var virkelig.
Hva tror du ville skjedd om virkeligheten bare var en illusjon?
Så gitt at under like meteorologiske omstendigheter
så kunne man gjenopprette forbindelsen, hvordan kunne vi gjøre det?
-Hvorfor vil du gjenopprette den? -Hvorfor?
For å få livet mitt tilbake, familien min. Derfor.
Jeg vet ikke, men om det var mulig...
...måtte vi ha gjenskapt nøyaktig like omstendigheter
som den gangen den første endringen skjedde.
På samme sted, og med samme elektriske forbindelse.
Får jeg se på klokken din?
Den originale TV-en, det samme kameraet, og, selvsagt, under stormen.
Hva ville skje dersom, med alle de elementene, stormen slutter?
Broen ville stenges for alltid.
Stormen startet for 53 timer siden.
Om den er symmetrisk med den i 1989, så vil den vare i 72.
Dette er tiden jeg har igjen til å finne min datter.
-Vil du hjelpe meg? -Hvordan?
Jeg trenger den gamle TV-en og videokameraet.
Lasarte-familien kan ha dem.
Det kan ta lang tid å lete i politiets arkiv.
Jeg trenger autorisasjon, og jeg får ikke det med historien du fortalte meg.
-Jeg trenger noe mer. -Som hva?
Noe overbevisende.
Det står at han eide et slakteri og planla å begrave sin kone under det.
Hvorfor tilstå noe man planla å gjøre,
men aldri fikk gjort fordi man ble arrestert?
VALPINEDA-MORDER PLANLA Å BEGRAVE KONA
Jeg tror vi har noe.
PRIETO SLAKTERI
BLØDNING
Kaffe?
Det er ennå en ting jeg ikke forstår.
Du tror meg fortsatt ikke, hva?
Se her...
Dette er ditt tidligere liv. Dette er 1989, og dette er nå.
Om det du sier, er sant...
...om et virkelig finnes en port til fortiden som lot deg endre den...
...hvorfor er da minnene dine ennå knyttet til en tid som ikke lenger fant sted?
Lurer du ikke på hvordan livet ditt er nå?
Men dette er virkelig. Liket er virkelig.
Det er også virkelig at du og jeg er her fordi du har et annet liv.
Et veldig virkelig annet liv. Dette. Med mennesker som bryr seg om deg.
Jeg fant liket.
Du skylder meg å hjelpe meg.
Betjent, dommeren vil snakke med deg.
Straks tilbake.
Funnet av liket endrer alt.
Dommerens prioritet er å identifisere det, for å bekrefte at det er den du sier.
Inntil da er du like mistenkelig som eieren av tomten.
Har du ikke barn?
En som ikke har barn har tid til å gjøre som de vil.
Til å bli best...
...men de går også glipp av ting.
Du ba om noe overbevisende. Noe virkelig!
Og det ga jeg deg! Hva mer vil du ha?!
Bli her.
Alle enheter, jeg har mistet Vera Roy.
Jeg gjentar, jeg har mistet Vera Roy.
Gi meg beskjed umiddelbart om hun blir funnet.
Kollegaene mine vil støtte meg foran dommeren.
Når du går din vei, er du på egen hånd.
Jeg har tatt noe telefoner og sjekket kredittkort.
Dette er alt jeg kan tilby deg.
BELMONTE HOTEL - ROM 1016
Fant du Nico Lasarte?
Jeg tror det vil føre deg til ham.
Gå, før jeg ombestemmer meg.
Gratulerer med da'n!
Gratulerer, kjære Ángel!
Gratulerer med da'n!
-Kjære vene. -Kom igjen!
Vel...
Nå?
David, hvor er du?
Noe foregår. Med den kvinnen som brøt seg inn hos oss.
Jeg vet det, jeg ser på.
...i et slakteri eid av Ángel Prieto...
Nei, Aitor fløy til Dubrovnik, han tilbringer natten der.
Politiet leter etter Vera Roy.
-Hun fortalte politiet... -Dette er sprøtt.
...og stakk så av.
Jeg er fortsatt på kontoret. Jeg kommer om fem minutter, ok?
-...ingen videre informasjon... -Ses snart.
...offerets identitet, men kilder hevder at det kan være eks-konen...
Hvem var det?
Det var Úrsula, jeg må gå.
Hva er det?
Det er ikke henne. Noe har skjedd i familien til en venn.
Jeg må gå...
Middag.
Ikke gå glipp av den.
Dr. Roy?
Mónica?
Hva gjør du her?
De ga meg denne adressen...
...og dette romnummeret.
-Kan jeg komme inn? -Jeg er ikke alene.
Jeg forstår.
-Hør... -Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg leter etter noen ved navn Nico Lasarte. Kjenner du ham?
Nei.
-Han er ikke her? -Jeg kjenner ham ikke.
-Så hvem er du sammen med? -Det er min sak.
Hør, Dr. Roy... Jeg vet ikke hva som foregår, men vi bør ringe Dr. Fell.
Hvor skal du?
Dr. Roy, stans!
Hør her... Jeg vet ikke hvem du leter etter, men han er ikke her.
Nei, nei! Nei, nei, nei!
David, jeg er lei for det.
-Jeg ringer politiet. -Du ringer ikke til noe. Ikke sant?
Hvor lenge har dere vært sammen?
-Vi er ikke sammen. -Jeg snakker ikke med deg.
Siden operasjonen min.
Men det er ikke sånn du tror. Jeg elsker henne.
-Med du er sammen med Úrsula. -Det er noe helt annet.
-Hva vil du? La oss avslutte dette. -Gi meg hånden din.
Gi meg den.
Jeg forstår ikke.
Om jeg kun kjenner deg fra operasjonen...
-...hvorfor husker jeg det ikke? -Spiller det noen rolle?
Jeg husker et helt liv med deg.
Jeg husker hver eneste dag jeg var gravid med Gloria.
Jeg vet hvorfor jeg er her.
Du vil føre meg til Nico Lasarte.
-Jeg skal føre deg til politiet. -Ikke vær dum.
Du jobber i en bank. Du har tilgang til store mengder kundedata.
Det er konfidensiell informasjon.
Å være her er vel konfidensielt også.
God kveld.
-God kveld. -God kveld.
Husker dere meg?
For jeg husker dere godt.
-Hallo? -Betjent Dimas er her.
Takk.
La oss ta det fra starten av.
Ifølge en politirapport fra 1989, den 11. november, så anklaget en gutt,
naboen din, Nico Lasarte,
deg for å ha drept din kone.
God kveld.
Ingen trodde ham, det var ditt ord mot hans,
og du kunne bevise din versjon.
Men et som var et barns fantasi, er i dag blitt virkelighet.
Hendelsene er fra to dager før, den niende.
Dagen Muren falt, og verden endret seg.
Ifølge forklaringen din sa din eks-kone Hilda Weiss den dagen
at hun skulle besøke en venn i San Narciso.
...mulig for tyskere fra Øst å reise fritt...
I politirapporten sier du at din kone planla å reise tilbake til Berlin
etter Murens fall.
Men jeg tror du løy. Hun ønsket aldri å dra tilbake til Tyskland.
Du godtok mer enn gjerne at hun tok en dagstur.
Du følte at avgjørelsen skapte muligheten du hadde ventet på.
Ja, noe sånt. Omtrent.
-Mamma... -Kommer.
Unnskyld, det er en telefon til deg.
Hallo.
Elskling, veien til San Narciso er stengt på grunn av stormen.
-Jeg må tilbringe natten her. -Ok, ikke tenk på det.
-Ses i morgen. -Ha det.
Hallo?
Hun kommer ikke tilbake før i morgen.
Clara...
Jeg lover å snakke med henne.
Ting kommer til å endre seg nå, ok?
Ángel...
Jeg elsker deg.
Jeg også.
Mr. Prieto...
...hva skjedde den kvelden?
Drepte du din kone?
-Au! -Hva?
Åh, min kjære!
Du skrapte meg opp.
Ángel...
-I helvete... -Hilda! Hilda, vær så snill.
Hilda!
Hilda! Clara, ne!
Clara!
Ikke gjør noe dumt, Hilda!
Hilda! Nei!
Du drepte din kone.
Ja eller nei?
Svar, er du snill.
Jeg vil ha advokaten min.
Jeg har retten til å tie.
Dette er klokken Nico Lasarte fant i huset ditt.
Bevis på at du ikke var alene om det.
Nico Lasarte ga oss en detalj ved klokken.
Detaljer er viktige, Mr. Prieto.
Han la merke til en gravering på den...
-"C.M." -Kan jeg få se på klokken din?
-Hva? -Klokken din, takk.
Takk.
Dette er initialene til din nåværende kone.
Clara Medina. Faktaene snakker for seg selv.
Bare hun kunne opptre som Hilda, for å få henne til å forsvinne.
Og jeg mistenker at du hjalp henne.
-Ha en god tur. -Takk.
Vil det fungere?
Fyren som lager passene, er veldig dyktig.
Gjør slik jeg sa, og ikke prøv å ta kontakt.
Dette er bare antagelser. Dere har ingen bevis.
Nico Lasarte hadde klokken som pekte ut naboen din,
Clara Medina, og du visste det.
Så du fant en måte å få den tilbake på, på guttens bekostning.
Vi snakkes før du drar, ok?
Ok.
-Jeg elsker deg. -Elsker deg også.
Veldig.
Hva er det?
-Jeg har bevis. -Er du sikker på at du så det?
Vi har sjekket alt du har fortalt. Men vi har et problem.
Naboen din, Mr. Prieto,
har anmeldt at noen har brutt seg inn og stjålet en gullklokke.
Han sier også at hans kone har reist.
Hun forlot ham for en ekskjæreste i Tyskland, hjemlandet hennes.
Nico begikk en feil. Men han ville aldri løyet
om det han sier han så hos Mr. Prieto for å beskytte seg selv.
Problemet er at konas bankkonto
viser bevegelser i Berlin,
og da vi sjekket passasjerlistene, fant vi henne der.
Vel, det må være en forklaring. Om min sønn sier han så...
Din sønn, señora Lasarte, har fortalt oss en utrolig historie
om en kvinne fra framtiden som taler til ham via TV-skjermen.
Han sier at den kvinnen ga ham informasjonen om Ángel Prieto.
Vi må finne en måte å løse misforståelsen på.
Jeg kommer bare på ett alternativ nå.
Rolig.
-Slutt! -Jeg så det.
-Hallo. -Hei.
Er det klokken min?
Gi Mr. Prieto tilbake klokken sin.
Om du lover å ikke gjøre det igjen, blir det vår hemmelighet.
La oss slutte fred, ok?
Gutten og moren flyttet kort tid etter. Jeg så ham aldri igjen.
-Han var ikke helt god i hodet. -Det er den enkle forklaringen.
Nico Lasarte gjorde den tabben at han blandet det han visste om deg,
med en utrolig historie om en kvinne fra framtiden.
Derfor var det ingen som trodde ham.
Snart vil kriminalteknikerne bekrefte
at liket vi fant, er din eks-kone.
Nicolás Lasarte.
Og da vil Nico Lasarte ha vunnet kampen.
Over 20 år senere, men han vinner.
Han var kunde hos oss, det samme var moren, og du sier han bodde i huset vårt?
La oss spore bevegelsene hans og se om vi kan finne adressen.
Her, dette må være ham. Nicolás Lasarte Leira.
Sirkelen sluttes, Mr. Prieto. Jeg skal si deg hva som skjedde med Nico Lasarte.
Han ble besatt av å bevise at han hadde rett om deg.
Alt han kunne gjøre, var
å vente på at kvinnen fra framtiden skulle komme tilbake og veilede ham.
Han regnet ut hvor mye som gjensto av stormen
og tippet at når den gikk over, så ville porten stenges.
Og det var det som skjedde.
Noe i framtiden hadde stanset noen som helst form for ny kommunikasjon.
Han hadde kun spørsmål...
...og moren hans ville bare ha svar.
Tester viste at han ikke løy bevisst.
Så årsaken til besettelsen hans måtte være
en mental lidelse.
Moren hans bestemte seg for å flytte,
i håp om at sønnen én dag ville bli kurert.
Men det var bare begynnelsen på et langt mareritt.
Først psykologer...
...deretter psykiatere.
Til slutt ble han lagt inn på en klinikk hvor han ga etter for de andre.
Men ikke seg selv.
Han benektet Vera Roys eksistens så de skulle la ham være i fred.
Men Nico Lasarte visste at du var skyldig.
Han forsto aldri hvorfor kvinnen som reddet ham én gang fra deg,
ikke kom tilbake for å hjelpe ham. Men Nico Lasarte glemte aldri Vera Roy.
Toppetasjen. Posten hans har blitt sendt hit i fem år.
Du...
Er vi skuls nå?
Den gangen visste han ikke hva hun het, men han hadde en ledetråd.
Så han fulgte den.
Og han ventet.
Framtiden og fortiden hans...
...møttes i det øyeblikket...
...og han ble skremt.
Alt som hadde fått andre til å tro han var gal...
...ble til virkelighet foran øynene hans.
Men han visste ikke hvordan han skulle nå fram til henne. Hva skulle han si?
Hvordan kunne hun tro ham når hun ennå ikke hadde opplevd det han visste?
Han sluttet å lete etter svar...
...og ønsket at hun aldri ville begynne å lete etter dem heller.
Men sommerfuglens flukt kan være nådeløs
om den skjer i en tid og på et sted som tillater endring.
Jeg har ventet på deg.
Beklager.
-Gikk det bra? -Ja, det gikk fint.
Mitt navn er Nicolás Lasarte Leira, Mr. Prieto.
Og vi lever i et system som er kaotisk...
...og drastisk mulig å endre.
Nico ba meg komme i tilfelle dette skjedde. For å hjelpe deg å huske.
Huske hva?
Det er best om du oppdager det selv.
Hvor er hun?
Dra hjem, mamma.
Jeg er lei for det.
Jeg har vært fastlåst i to dager.
Siden du kom til stasjonen og ikke kjente meg igjen...
...og snakket om livet du hadde da jeg var gutt.
Det var ikke livet du hadde med meg.
Det var ikke mulig at du levde det, for jeg endret det.
Ved å finne deg.
Men du hadde de minnene.
Og du hadde utslettet meg.
Jeg lot Dr. Fell tolke det som skjedde, på sin egen måte, og...
Jeg ventet...
...i håp om at du ville huske.
At du ville huske oss, Vera.
Jeg ønsket bare å forstå...
...mine opplevelser som gutt, og...
...hvorfor du ikke kom tilbake.
Jeg visste ikke at dagen du skulle ha møtt Aitor, så møtte du meg i stedet...
...slik at alt endret seg.
Jeg prøvde å unngå at du fant meg,
for jeg ville ikke at ting skulle endre seg igjen...
...for jeg elsker deg, og jeg vil ikke miste deg.
Jeg har fryktet dette øyeblikket i årevis.
Jeg fryktet dagen du ville finne forbindelsen vår i nåtiden.
Jeg så for meg alt sammen. Alle utfallsmulighetene.
Men ikke at du ville glemme meg over natten.
At du ville ønske deg tilbake til et liv du ikke har levd.
For jeg endret det.
Så kom stormen.
Jeg trenger videokameraet...
...og TV-en.
Jeg husker ingenting av dette.
Jeg kastet det for lenge siden.
Nei.
Noen brøt seg inn hjemme hos David.
Du brøt opp døren.
Det var deg. For å teste forbindelsen. Du ville vite.
Jeg ville også ha ønsket å vite.
Hallo?
Ja, jeg prøvde det.
Men jeg innså at det var en feil og koblet meg fra.
Kunne ikke risikere å endre fortiden min på ny,
alt jeg gjorde for å treffe deg, Vera.
Men jeg lot deg finne meg.
For å se hvem David Ortiz virkelig er...
...og for å finne meg.
Du må dra tilbake...
...til 1989 og vokse opp...
...uten å være besatt av meg.
Du må glemme meg, slik at du aldri prøver å finne meg.
Og du må glemme Ángel Prieto også.
For om de finner ham i fortiden, så ville det involvere Clara.
Og det ville påvirke Aitors liv, og jeg er nødt til å bli kjent med ham,
slik jeg ville om du ikke hadde stanset det,
for det er den eneste måten å treffe David på og få datteren min tilbake.
Hva om det ikke funker?
Vi kan ikke kontrollere alt som kan komme til å skje.
-Jeg tar sjansen. -Nei.
La meg være minnet ditt.
Vær så snill.
Vær så snill. Bli hos meg.
Du...
Husker du meg nå?
Dette er virkelig.
Vi må dra tilbake...
...til 1989.
Nei.
Jeg kan ikke.
Nei, jeg er lei for det.
Hva gjør du?
Jeg reddet deg.
Nå er det din tur.
-Hallo? -Hei, Nico.
-Hvem er du? -Hør på meg...
Jeg er deg... Og du er meg.
Hvor er kvinnen fra framtiden?
Du må hjelpe meg.
Vær så snill.
Det jeg skal fortelle deg, er veldig...
Det er veldig viktig.
Mamma...
-Hva er galt? -Ingenting.
-Er du trist? -Nei, jeg er veldig lykkelig.
Du...
Dette er ikke en drøm, ikke sant?
Hva er ikke en drøm, mamma?
Jeg vil ikke at du drar noe sted.
Vera, elskling, er alt bra?
Hva er det? Går det bra?
Jeg hadde mareritt.
Enda et, elskling?
Hva mener du med "enda et"?
Vera, du har oppført deg merkelig i noen dager nå.
Hvor...?
Hvor er videokameraet og TV-en som sto der inne?
Vennen, det har aldri vært noen TV eller videokamera her. Er det bra med deg?
Vera...
Hvor skal du? Hva i all verden foregår?
Vera, du skremmer meg.
Hvor fikk du de fyrstikkene?
Ikke begynn, elskling. Jeg sa jo det, på hotellet i Sevilla.
Det skjedde virkelig.
Ángel er fri.
Han holdt løftet sitt.
Vera...
PRIETO SLAKTERI
Ok, mottatt.
Vil du ha en kaffe?
Takk.
Betjenten er her.
Oppfattet.
Señor...
En kvinne har funnet et lik, hun har ikke sagt noe,
bare at det er eks-kona til eieren av det gamle slakteriet.
Problemet er at ifølge våre rapporter så bor hun i Berlin.
-Hvem er det? -Henne.
Fortell meg hvordan du fant liket og hvorfor du tror det er Hilda Weiss.
Jeg visste det ville være deg...
Nico.
Kjenner jeg deg?
Ja.
Du husker det bare ikke ennå.
Tekst: Marie Wisur Lofthus