Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX PRESENTERAR
...kan leda till häftiga skyfall.
Vi kan vänta oss ett kraftigt åskväder
som sträcker sig över en tredjedel av den norra halvön.
Det atmosfäriska förhållandet
har format flera superceller med långlivad roterande uppvind.
Det meteorologiska institutet
förutspår att ovädret når sin kulmen ikväll
men kommer att pågå de kommande 72 timmarna
vilket leder till häftiga skyfall.
Det kan orsaka problem
med elapparater och kommunikationssystem.
Därför har civilförsvaret upprättat en handlingsplan
som invånarna bör vidta som en säkerhetsåtgärd.
Som vi tidigare har meddelat ska vi nu visa material
som precis har anlänt från Berlin.
Vår korrespondent José María Siles rapporterar.
Det ser ut som en vanlig kväll i Östberlin.
Ett fåtal personer har samlats vid Brandenburger Tor.
Vid Checkpoint Charlie, som är gränsövergången i Västberlin,
har de första personerna och tv-kamerorna anlänt.
Strax före midnatt här i Neukölln
öppnades formellt gränsen
för östtyskar som vill komma hit till Västberlin.
Det är första gången på 27 år
som Berlinmuren inte längre utgör ett hinder för medborgare i Östtyskland.
Den 9 november 1989...
Mamma.
Du förstörde inspelningen.
Jag ska gå till jobbet.
Var inte uppe försent. Du ska till skolan imorgon.
Okej.
Nico, har du spelat in mitt band?
-Ja. -Du...
JAG ÄLSKAR DIG, MAMMA
Nej!
Señora Weiss.
Stanna!
Nej!
Hjälp!
Jag behöver hjälp!
Nico!
Ambulans.
-Ring ambulans. -Jag behöver hjälp!
God morgon, min älskling.
Hej.
Kom igen.
Hur har du sovit?
Jag tycker inte om det här kalla huset.
Vi har bara sovit här en natt.
-Jag vill ha ett eget rum. -Det får du snart.
Okej?
Kom nu. Upp och hoppa.
Hur mår du, älskling?
Jag har fått ändra min flight.
Jag måste sitta i möten hela dagen. De vill gå igenom siffrorna.
Vi säljer tydligen inte tillräckligt många försäkringar. Jag blir sen.
Som vanligt.
-Jag ska gottgöra dig. Erkänn nu. -Ja, vi har sovit i samma säng.
-Har ni sovit ihop? -Ja, vi har sovit ihop.
-Jag visste det. Låt mig prata med henne. -Vänta lite.
Gloria, prata med pappa.
-Hej, pappa. -Hej. Hur mår mitt lilla monster?
Allt luktar målarfärg.
Snart blir det mycket bättre än i stan. Okej?
-Har mötet börjat? -De väntar på dig.
Imorgon kommer en ny kund: señora Velazquez.
Kan du anteckna det åt mig?
Kan jag få prata med mamma igen?
-Han vill prata med dig. -Okej.
Ät.
Be Aitor komma på middag.
Jag ska fråga honom.
Du...jag älskar dig.
Jag älskar dig.
Vad gör du, mamma?
Stormen.
Den är likadan.
Den är likadan som den för länge sen.
Jag åker till jobbet.
Jag kommer snart tillbaka.
Rök inte för mycket. Okej?
Försiktigt.
Jag vill be dig om en sak.
Vi ska åka nu.
Kan du låsa när ni är färdiga och lämna nyckeln i huset mittemot?
God morgon, granne.
-God morgon. -Hur går det?
Om jag var passagerare och såg dig i den där skulle jag kliva av planet.
-Var är din man? -Han övernattade i Sevilla.
-Jaså. -Ja.
Han vill bjuda på middag ikväll. Vad sägs?
-Jag tycker att han är otroligt fräck. -Sluta.
Jag ska flyga till Marseilles och kan nog komma.
-Ta med din mamma. -Säkert?
-Jag vill gärna träffa henne. -Okej.
-Hej då. -Hej då.
Kapten!
Åskvädret väntas slå till med full kraft ikväll
och pågå i cirka 72 timmar.
Det är första gången som astrofysiker
är överens om att ett ovanligt naturfenomen
ser ut att upprepa sig eftersom vi hade en liknande storm 1989
med en symmetrisk struktur...
-Jag visste inte att du var tillbaka. -Min semester var kort, men intensiv.
Vad hände? Blev du biten av en tropisk mygga?
Eller tog du med nån hem i din resväska?
Hur är det nya huset?
-När berättade jag att vi skulle flytta? -Halva sjukhuset vet det.
Bra, men allt gick ganska fort.
Ägaren flyttade för flera år sen, men skyndade på försäljningen.
Det krävs lite arbete, men jag klagar inte.
Men jag klagar. De ska snitta upp min skalle.
Oroa er inte. Dr Fell är den bästa hjärnkirurgen på sjukhuset.
Hej.
Är ni redo, señor Mendoza?
Nu gör vi det.
-God morgon. -Hej, doktorn.
-Gratulerar till artikeln. -Har du läst den?
Hur gick det för señora Blanco?
-Hon utvecklade allestesi. -Skador på spinotalamiska banan?
Nej, det krävdes anterolateral kordotomi.
Ja...
Ju mer jag lär känna dig, desto mindre fattar jag varför du slutade läsa medicin.
Tja...
Jag hade Gloria och...
Jag gillar inte att göra saker halvdant. Du känner mig.
Det var tur för dig att jag slutade läsa medicin.
Jag skulle vara sjukhusets bästa hjärnkirurg.
Hejsan.
-Hur står det till? -Får Greta följa med hem?
Om det går bra för hennes mamma.
-Det gör det säkert. -Jag ringer henne.
Flickor, vad kom vi överens om? Din mamma ska ta med dig till tandläkaren.
Jaha. Okej.
Jag förstår.
Kommer du, sagoberättaren?
-Vi ses, Miranda. -Hej då, Greta.
-Du tittar väl inte? -Jag lovar. Jag tittar inte.
-Du fuskar väl inte? -Nej.
Vänta.
Snart.
-Redo? -Ja.
Vill du prova? Sätt dig.
Herrejäklar!
Hej.
Du kommer att ge mig en hjärtinfarkt. När kom du?
För en halvtimme sen.
-Vad gör du? -Organiserar böcker till bokhyllan.
Vad är det?
Titta.
Ni dejtade när vi träffades, eller hur?
-Vad är det för min? -Vadå?
-Du är svartsjuk. -Nej, det är jag inte.
Jag såg det i dina ögon. Du är lite svartsjuk.
-Nej, det är jag inte. -Du är svartsjuk.
Nej!
Hon är jättesöt.
-Får jag se? -Det är hon.
Úrsula. Jag kanske ska slå henne en signal.
-Så söt. -Vad har hänt där?
Det hände när jag tog ner skylten.
-Har du desinfekterat det? -Det är bara ett litet sår.
Jag ska desinfektera det och sätta på ett plåster, dr Roy.
Jag har alltid blivit tänd på tanken att alla skulle kalla dig dr Vera Roy.
Nu räcker det.
Okej.
Vad är det här?
Otroligt.
Videokameran måste vara 20-30 år gammal.
Oj.
Videoband.
De har legat här sen 80-talet.
Vi hämtar Gloria och ser om de fungerar.
Det här spelades in på exakt samma datum som idag, men 1989.
Mamma.
-Allvarligt? -Du förstörde inspelningen.
-Sätt på en annan. -Det var den sista.
-Tyckte du om det? -Vem vill ta hand om det?
Jag ska börja laga maten. De kommer snart.
Jag ska ta en dusch.
Är du hungrig?
Det ser ut som en vanlig kväll i Östberlin.
Ett fåtal personer har samlats vid Brandenburger Tor.
Vad är det här?
Gränsövergången Checkpoint Charlie...
-Jag vet inte. -Det är inget videoband i.
-Nej. -Strax före midnatt...
Dessutom sänder de inte analogt längre.
...gränsen har nu formellt öppnat för alla tyskar...
Det kan inte stämma, David. Ledsen.
En tv-signal för 25 år sen?
Har du hälsat på Clara?
Det kanske var en repris.
-Det var som om tv:n kom till liv. -"Kom till liv?" Ta en drink.
-Kom till liv? -Kom till liv.
-Hör du vad din galna man säger? -Pratar ni fortfarande om tv:n?
Det är klart att vi gör.
-Håll för öronen. -Varför det?
-Jag ska berätta en hemlighet för mamma. -Mamma och jag har inga hemligheter.
Inte ens en?
Vad är det du inte förstår?
-Jag var ett bättre kap. -Inte ens du tror det.
Sluta tjuvlyssna.
Jag var ett bättre kap och du lät mig gå. Varför?
Vad ska vi svara?
Vissa saker är helt enkelt förutbestämda. Så enkelt är det.
-Okej? -Vad är det här?
-Den där handen. -Är du svartsjuk?
-Ni håller redan varandra i handen. -Överdriv inte.
-Vem vill ha kött? -Clara.
Varför använder ni fortfarande den där gamla tv:n?
-Har ni inte råd med en ny? -Kul.
-Sån är Aitor. -Så rolig.
Vi tittade på videobanden som vi hittade. Det var en pojke som sjöng.
-En pojke som sjöng? -Ja.
-Vill du ha mer? -Visst. Tack.
Den pojken hette Nico Lasarte.
Han var min bästa kompis.
Han älskade att spela gitarr.
Han sa alltid att han ville bli rockstjärna.
Mamma körde oss till skolan varje dag.
-Eller hur? -Ja.
Ända tills...
...hans granne dödade sin fru.
Aitor.
-Nico såg det. -Det räcker.
Strax därefter blev han påkörd och dog.
Det var en sån här stormig kväll.
-Det räcker. -Minns du?
Var tyst.
Dagen efter slog blixten ner i skolklockan
och vi fick stanna hemma från skolan i en vecka.
Tyst! Tyst.
Det räcker.
Du skrämmer flickan. Ser du inte det?
Det är ingen fara. Det är bara en storm med blixtar.
Det slutar snart.
Vill du höra en hemlighet? Lägg dig ner.
Nu ska du få höra.
Jag var sju år.
Jag var jätterädd för åskväder, precis som du.
Vet du vad jag gjorde?
Titta.
Jag hämtade mormors smyckeskrin och tittade på ballerinan.
När jag såg henne dansa glömde jag allt annat.
Jag såg henne dansa runt, runt
tills jag somnade.
Vill du prova?
ÁNGEL PRIETO TOG LIVET AV SIG I SIN CELL
Gör det ont? Varför får du inte det undersökt?
Visste du att han begick självmord tre månader efter han fängslades? Titta.
Det står att han ägde ett slakteri
och skulle begrava sin fru där.
Vem erkänner en handling
man hade tänkt göra, men inte gjorde för att man greps först?
Kan vi inte byta samtalsämne?
En person som berättar vad han tänkte göra med sin frus kropp,
men aldrig gjorde, är inte en vanlig mördare.
Är du psykolog nu?
Jag är ingen psykolog, men visst är det märkligt?
Ska jag tvätta de här?
Jag älskar när du gör den minen när det är nåt du inte gillar.
-Du rynkar näsan. -Nej.
Jo, din näsa ser ut så här. Du rynkar den och ser ut som en kanin.
-Jaså? -Som en liten, ful kanin.
Vad är det här?
Har du rökt igen?
Kontrollerar du mig?
-Vad sa du? -Kontrollerar du mig?
Jag skämtar bara.
Du faller alltid för det. Du känner mig. Jag gillar att skämta.
-Jag köpte ett paket igår... -Förklara inte.
Jag rökte en och slängde resten. Jag lovar.
Titta.
Klart.
Det har aldrig hänt.
-Vi låtsas att det aldrig har hänt. -Ja.
Som vi tidigare har meddelat ska vi nu visa material från Berlin.
Det ser ut som en vanlig kväll i Östberlin.
Ett fåtal personer har samlats vid Brandenburger Tor.
Vid Checkpoint Charlie, som är gränsövergången i Västberlin,
har de första personerna och tv-kamerorna anlänt.
Som väntat vill de första gå över
men polisen i Östberlin vet inte hur de ska agera.
Tills nya lagar har fastställs
måste östtyskarna söka tillstånd för att lämna landet
men myndigheterna kan inte neka dem.
I Neukölln har gränsen formellt öppnat
för östtyskar som vill komma hit till Västberlin.
Det är första gången på 27 år
som Berlinmuren inte längre utgör ett hinder för medborgare i Östtyskland.
Den 9 november 1989
är en historisk dag för Tyskland och hela Europa.
Paret som precis har kommit kan inte förstå att det är sant.
De behövde bara visa sina id-handlingar
och få en stämpel.
Det är första gången de är i Västberlin, men de planerar inte att stanna.
Hemma i Östberlin, på andra sidan,
väntar deras son och de börjar arbeta klockan åtta.
Nico, jag ska gå till jobbet.
Videokameran gick sönder.
Inte för sent. Du ska till skolan imorgon.
-Okej? -Okej.
Nico, har du spelat in mitt band?
Ja.
Du...
Hallå?
Hör du mig?
Hallå?
Ser du mig?
Ja.
Ja...
-Jag ser dig. -Hur kan du göra det?
-Vadå? -Vänta lite.
Den skylten är likadan som på Valpinedas station.
-Va? -Den är likadan.
Men den är mer sliten.
-Det är den skylten. -Varför har du den?
Vi tog den.
-Min man och jag. -Jag förstår inte.
Din granne Aitor presenterade mig för min man David.
-Jag träffade Aitor på Valpineda. -Aitor Medina!
Vänta.
Hans mamma kör er till skolan. Vet du hur jag vet det?
Jag vet det eftersom det redan har hänt.
Vad har redan hänt?
-Vad är det? -De skriker där ute.
Nej! Vänta!
Nico! Nico, kom tillbaka!
Hur kan du veta vad jag heter?
-Du brukade bo här. -Var, då?
-Det händer nåt hos grannen. -Ja, men gå inte dit.
-Gå inte! -Vänta. Drömmer jag?
Nej. Vänta. Titta vad jag har.
Titta. Ser du?
Det är mina band. Hur fick du tag på dem?
Nico, jag bor i ditt hus. Det är ditt hus 25 år fram i tiden.
-Va? -Vänta.
Jag ska visa dig en sak.
Titta.
BARN DOG
Det här är du om du går ut.
Det är ett trick. Hur gör du?
Nej. Det är inget trick. Det är på riktigt.
-Det är på riktigt. -Du ljuger.
Nico, vänta.
Jag vet vad som händer i din skola imorgon.
Blixten slår ner i klockan vid ingången till din skola.
Hela skolan blir strömlös och ni blir lediga.
Om du stannar i ditt rum ska du få se att jag har rätt.
Men om du går ut är du död imorgon.
Nico. Nico, snälla!
Snälla, gå inte ut!
Nico, snälla. Vänta!
Stanna inomhus. Snälla, gå inte ut!
Gå inte. Du blir påkörd. Du blir påkörd när du går över gatan!
Nico, snälla! Nej. Snälla!
Ja?
Maria, det är Clara. Väckte jag dig?
Nej, jag kom precis hem från jobbet.
Jag mår inte bra så min bror kör ungarna till skolan.
Oroa dig inte.
Krya på dig.
Varför är du vaken?
Aitors mamma mår inte bra så hennes bror Román kör er till skolan imorgon.
Hallå.
Nico.
Jag drömde...fast jag var vaken.
En kvinna från framtiden pratade med mig genom tv:n.
Vera, de väntar på dig i operationssalen.
Varför är han här?
Señor Mendoza har en cerebrovaskulär sjukdom.
Jag vet. Dr Fell opererade honom igår.
Señor Mendoza är din patient.
Va?
Vera, vi måste påbörja operationen.
Dr Roy, är ni redo att skrubba er?
Vad kallade du mig?
Förlåt?
Vad är det som pågår här?
Vad är det som händer? Vad gör ni?
Dr Roy... Mår ni bra?
Skynda på. Vi är sena.
Nico, var försiktig med din skateboard.
Jag hämtar er klockan fem.
-Morbror Román, vad har hänt? -Jag vet inte. Vi frågar.
Ursäkta mig. Är det problem?
Stormen slog ut strömmen. Det blir ingen skola idag.
Kära nån.
Kom, ungar. Vi åker hem.
-Hej, Greta. Har du sett Gloria? -Vilken Gloria?
Gloria, min dotter. Jag är hennes mamma.
-Minns du inte mig? -Nej.
Hej, Miranda.
Pablo, gå till din lektion.
Hur kan jag hjälpa dig?
Jag letar efter Gloria. Jag måste prata med henne.
Gloria...
Gloria Ortiz. Gloria är... Miranda, jag är Vera!
Ledsen, men jag känner inte dig.
Jag letar efter min dotter.
Skolan är stängd.
Nico glömde sina nycklar och hans mamma sover.
Clara, jag måste åka till flygplatsen.
Kom, ungar.
Lidia, jag måste prata med David.
Señora Velazquez? Han är på sitt kontor. Ni kan gå in.
David!
Vad är det som pågår? Lidia kände inte igen mig.
Jag var i Glorias skola, men hon var inte där. De säger att hon inte är elev där.
Hennes lärare Miranda känner inte mig
och hennes kompis Greta vet inte heller var hon är.
-Var lämnade du Gloria? -Ni är señora Velazquez, inte sant?
David, nu räcker det.
Nu börjar jag bli trött.
-Det här är Germáns verk. -Vem fan är Germán?
-Först gick jag på det. -Vem är Germán?
-David, det här är inte roligt. -Rör mig inte.
David, det är jag! Sluta skämta!
-Berätta var Gloria är! -Sluta. Vem är du och vem är Gloria?
Gloria är vår dotter!
Nico berättade att han hörde att de skrek hemma hos señor Prieto.
En kvinna skrek. Det var läskigt.
Det kanske var señora Weiss. Vad tror du, mamma?
-Hörde eller såg du nåt annat, Nico? -Nej, eftersom tv:n...
Jag tittade ut, men jag såg inget.
Vi spionerade från mitt rum och vet du vad?
Persiennerna är neddragna och Bruno är fastbunden och skäller av hunger.
Señor Prieto ger honom alltid mat på morgonen, men inte idag.
Aitor.
Tror du att man kan göra en tidsresa?
POLISSTATION
Vad ska jag säga? Det var inte jag som började det här.
Jag vet inte varför David
eller min dotters skola låtsas att jag är nån annan.
Jag vet att man kan tro att jag ljuger eller är galen
men det enda jag kan komma på är att det är ett skämt.
Kan du hjälpa mig?
Ja, jag kan hjälpa dig,
men först måste jag ställa några frågor.
När såg du din dotter senast?
Igår kväll.
Hon var rädd.
Hon var rädd för stormen.
Och mannen som du påstår är din man?
David Ortiz är min man.
När såg du honom senast?
Det var också igår. Innan vi gick och la oss...
Du rynkar på näsan så här...
Han ljög om en fånig sak.
Han hade börjat röka igen.
Inget annat?
-Jag förstår inte frågan. -Jag försöker att förstå.
Jag tror att vi ödslar tid.
Vera.
Om du vill att jag ska hjälpa dig
måste du hjälpa mig att förstå.
-Berätta även små detaljer. -Okej.
Vad är det sista du minns innan allt förändrades?
Historien om pojken som bodde i huset.
Det var Aitor Medinas granne.
Det är en vän till oss.
Aitor berättade att pojken dog.
Han blev påkörd av en bil när han sprang ut från en grannes hus.
Det här är hemskt, men en man hade dödat sin fru
och pojken fick reda på det.
Fortsätt.
Sen drömde jag om honom.
Han dök upp i en gammal tv-apparat och...
Hallå?
Jag försökte rädda honom innan han dog.
-Hör du mig? -Jag försökte varna honom och rädda honom.
Minns du pojkens namn?
Nico Lasarte.
Och sen hände nåt märkligt.
Nico, snälla! Snälla!
Jag minns inget mer.
Allt jag kan säga just nu är att du är förvirrad.
Vi har verifierat
att du inte bor på adressen du uppgett och du är inte gift med David Ortiz.
Din dotter har ingen födelseattest.
Officiellt sett är hon inte född. Vi har inte hittat ett enda foto på henne.
Du har inga. Ingen har sett henne, Vera.
Livet som du pratar om
existerar bara i ditt huvud.
Hej.
Hallå!
Är du där?
Svara!
Hallå!
Här är ditt pass, dina biljetter och D-mark.
Tack.
EN LITEN FLICKAS DÖD I UTRERA ÄR FORTFARANDE OLÖST
-Hur mår hon, doktorn? -Bra. Det är sista testet.
Proverna visar inga tecken på en anatomisk förändring.
Hjärnaktiviteten är normal
så vi kan utesluta neurologiska skador.
Han var din första patient som du ansvarade för.
Du avlägsnade en hjärntumör.
Vad du än vet om honom så har du svaret här.
Det är sant. David fick en hjärntumör bortopererad. Jag minns det.
Men inte av mig. Jag opererar inte. Du är hjärnkirurgen.
Jag hade inte ens hand om hans eftervård eftersom jag hade influensa.
Mónica tog över.
Kom.
DR VERA ROY
Det här är ditt kontor.
Om du ser dig omkring minns du.
Du är sjukhusets bästa hjärnkirurg.
Du gick med i mitt arbetslag innan du studerat färdigt.
Är det möjligt att alla mina minnen är förvrängda?
Du borde gå hem. Hemmiljön hjälper dig att minnas.
Gloria är min dotter.
Lorena García.
Hon dog för tolv dagar sen på operationsbordet.
Det hade aldrig hänt dig tidigare.
Ingen ville operera, men du tog risken.
Det var ett omöjligt fall, även för dig.
Du fick lugnande och uppmanades att vila några dagar.
Du kom tillbaka imorse för att operera señor Mendoza
men vi kan förlänga din ledighet.
Vera, du har blockerat Lorena García,
men du pratar om Gloria Ortiz som är en påhittad flicka du gett liv.
Och du hittade på David Ortiz som din man
eftersom du har blandat ihop din första patient med din sista.
Din hjärna har slutit cirkeln.
Det måste finnas en annan förklaring.
Vadå?
Vart ska du? Vera.
Vad gör du? Vad är det, Vera? Vart ska du?
-Du är rädd. Jag förstår det, men... -Nej.
Jag är inte rädd. Jag börjar förstå vissa saker nu.
Vadå?
Allt det här konstiga började med stormen.
-Det kan ha förändrat allt. -Hur då?
Vad menar du med att allt har förändrats, Vera?
Jag kanske räddade den där pojken.
-Jag måste veta om han lever eller är död. -Varför det?
För att få tillbaka min dotter.
Vera!
Vera, öppna dörren.
PRIETOS SLAKTERI
Hallå?
Ángel, oroa dig inte. Allt är under kontroll.
Vill du prova? Sätt dig.
NICO LASARTE - MÖRDAD - 1989
HÄGRING
NICO LASARTE ÄR EN FIKTIV KARAKTÄR SKAPAD AV KAREN SARDÓN
-Nu har jag dig, din jävla bitch. -Lugn.
Stanna. Du bröt dig in.
-Nej. -Vad gör du i mitt hus?
-Mitt. -Va?
-Mitt hus. -Vad sa du?
En pojke bodde här också. Nico Lasarte.
-Jag vet inte vad du pratar om. -Jag vill bara veta att han mår bra.
Det var en gammal tv och en videokamera här.
Det blev en sammankoppling under stormen.
-Efter det förändrades allt. -Kom upp, älskling.
-Mår du bra? -På övervåningen.
-Vad har hänt med dörren? -De bröt sig in. Kom upp!
-Älskling! -Otroligt. Du igen?
-Känner du henne? -Hon var på kontoret idag.
Ring polisen. Säg att det är en inkräktare här.
-David, jag behöver din hjälp. -Stanna där. Kom inte närmare.
Jag ringde för ett tag sen eftersom jag har haft inbrott. Úrsula Abad.
Stanna där.
-Hon har kommit tillbaka. -David, lyssna på mig.
-Kommer de? -Ja.
David, snälla.
-Sluta låtsas att du känner mig. -Det gör jag!
Polisen sa att hon var en av läkarna som tog bort min hjärntumör.
-Är du hjärnkirurg? -Nej.
Jag slutade studera när Gloria föddes.
Du vill ha en magisterexamen för att överträffa din pappa.
Du bad inte om det, men jag stöttade dig.
Vem är Gloria?
Gloria är vår dotter.
Va?
Jag lovar att jag inte vet vad hon pratar om. Hon ljuger.
-Vem fan tror du att du är?! -Nej!
Släpp mig!
-Vart tog hon vägen? -Jag vet inte.
David!
Jag vet inte!
Vad är det?
Hela gatan är strömlös.
Vad gör polisen här?
Jag vet inte.
Kriminalinspektör Leira. God kväll.
-Har det hänt nåt? -Nej, vi letar efter den här kvinnan.
Har ni sett henne?
-Nej. -Nej.
-Mår hon bra? Har hon gjort nåt? -Nej, hon är bara förvirrad.
Ledsen.
God kväll.
Vad är det, mamma?
En galen kvinna bröt sig in i Davids och Úrsulas hus
och vi tror att hon gömde sig i huset.
-Oroa dig inte, vi mår bra. -Jag tittar till dem innan jag åker.
Är inte flygen inställda på grund av stormen?
Jag har flugit i sämre väder.
Säg åt morbror Román att komma förbi imorgon. Ángel fyller år.
Visst.
Låset har brutits upp.
Mår du bra?
-Hallå? -Ángel, det är jag.
-Ángel... -Var ringer du ifrån?
Från telefonkiosken utanför ditt hus.
Lugna ner dig.
-Lugn. -Lyssna på mig.
Du förstår inte.
Jag insåg... När jag åkte ifrån dig...
-Jag hör dig dåligt. Vad sa du? -Min klocka...
-Va? -Jag har inte min klocka.
Jag glömde min klocka hemma hos dig.
-Din klocka? -Jag har den inte.
-Den måste ligga på golvet hos dig. -Har du den inte?
Nej, jag har den inte. Leta efter den. Den måste finnas där.
Oroa dig inte. Om du glömde den här, måste den vara här.
-Gör som jag sa åt dig. -Okej.
Jag har passet.
-Vi hörs innan du åker. -Jag väntar i baren vid flygplatsen.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också...mycket.
Mamma?
Aitor.
Lilla gubben...
Jag måste åka till Errejón ett tag. Till det nya kontoret.
Morbror Román passar dig under tiden.
Jag hälsar på dig så ofta jag kan.
Vem fan är du?!
Jag vet vad den här bilen betyder för dig.
Vad fan vill du?!
Du köpte den av din morbror Román med din lön som servitör.
Men vem fan är du?!
Din pappa Armando var militärpilot. Du minns honom knappt.
Han dog under en övning.
Jag vet inte när kontakten mellan dig och mig bröts
som gjorde att jag slutade träffa David och han stannade hos Úrsula.
Berätta hur vi skulle ha träffats.
Det var 2001.
Dagen efter attacken i New York.
Vi tog samma tåg varje morgon.
Jag satt nästan alltid på samma ställe.
Ibland satt du framför mig. Det gjorde du den morgonen.
När vi kom till Valpinedas station...
-Gick det bra? Blev du skadad? -Nej.
Du stannade kvar hos mig, vi blev vänner och började umgås.
En kväll gick vi på bio.
-Du träffade David och presenterade mig. -Jag heter Úrsula.
Jag visste från första ögonblicket att det skulle bli vi.
-Vilken film såg vi? -Cast Away.
Jag visste att du inte gillade att se flygplanskrascher.
-Du gjorde ett undantag för min skull. -Det är omöjligt.
-Du tyckte mycket om mig. -Gjorde jag?
-Varför lät jag dig gå då? -Jag blev blixtförälskad i David.
Jaha...
Det var en toppenhistoria.
-Det är synd att det aldrig har hänt. -Det har hänt.
Trevligt att träffas.
TERRORISTER SLÅR TILL
Du var på tåget.
Men du satt inte framför mig.
Av nån anledning satt du inte framför mig.
Du borde skaffa hjälp.
Jag måste gå.
Vänta...
Vet du vad som hände Nico Lasarte?
Han var din granne och ni var skolkamrater.
Vad har Nico med det här att göra?
Han känner till Hilda Weiss.
Ángels exfru?
Ángel dödade henne och pojken såg det.
Han blev påkörd och dog.
Men jag tror att jag räddade honom och då förändrades allt.
Jag fattar inte vad du pratar om.
Men jag vet att Ángel har varit ihop med min mamma i över 20 år.
Han skulle inte skada en fluga, allra minst Hilda Weiss. Hon lämnade honom.
-Det är inte sant. -Det var efter murens fall.
-Så var det. -Det är inte sant.
Det har han fått er att tro. Han dödade sin fru.
Du pratar om min mammas man, för guds skull.
-Vad vet du om Nico Lasarte? -Det räcker!
-Sista utropet... -Jag måste gå.
...för passagerare till Moskva. Vänligen gå till gate E24.
-Här. -Allt väl?
Jag berättar sen.
Dagens gäst är professor Karen Sardón som är författaren av romanen Hägring
som publicerades för över 20 år sen.
I boken skriver hon om två symmetriska oväder
som inträffade den 9 november 1989 och idag.
-Välkommen, professor Sardón. -Tackar.
Hur visste du att det här skulle inträffa?
Kan du se in i framtiden eller överträffar verkligheten dikten?
Precis som en trollkarl som inte avslöjar sina trick
ska inte en författare avslöja sina hemliga inspirationskällor.
Men för att svara på din fråga - självklart kan jag inte se in i framtiden.
Min bok är baserad på en historia jag fick berättad om en schizofren pojke.
Hans hallucinationer var så verkliga
att de inspirerade mig att skriva romanen.
Pojken gav dig idén om kvinnan från framtiden...
-Vera. -...som pratade via tv:n.
Inte han, utan hans mamma.
Det är många sammanträffanden, inte sant?
Du glömde den här på sjukhuset.
-Vad gör du här? -Jag vet att du var hemma hos David Ortiz.
Han sa att han känner Aitor Medina. Han är pilot så jag antog att du var här.
KAREN SARDÓN - HÄGRING
TILL NICO LASARTE
Karen Sardón fick idén från Nico Lasarte.
Hans mamma berättade om honom, men hallucinationerna var på riktigt.
Det var jag.
Snälla, låt mig bevisa att jag inte är galen.
Ett Hilbertrum är inom matematiken ett abstrakt rum
med ett oändligt antal dimensioner som...
Föreläsningen är slut. Ni vet var jag finns om ni har frågor.
Till nästa vecka ska ni ha läst The Cosmic Web av Richard Gott.
Maria Lasarte kom till mig eftersom hennes son var övertygad om
att hans liv hade räddats av en kvinna från framtiden
som dök upp i hans tv-apparat.
Det kvinnan ville veta
var om åskvädret kunde ha orsakat ett maskhål, en tidsmaskin,
som gör att man kan ha ett videosamtal i en parallell värld.
-Vad hände med pojken? -Jag vet inte. Det berättade inte mamman.
Jag ställde bara frågor som krävdes för att skriva boken.
Jag förstår.
-Du var bara intresserad av din bok. -Nej.
Jag skickade honom till en specialist.
Om du inte hade kontakt med pojken då vet du säkert inte var han är idag.
-Nej, det gör jag inte. -Så din bok är helt uppdiktad?
Ja, det är ren fantasi.
Men det händer.
Stormen.
Och jag är här. Jag minns Nico Lasarte.
Det bevisar inte att kvinnan från framtiden bara fanns i hans fantasi.
Eller att Nico Lasarte ens existerade.
Han kanske bara existerade i hans mammas fantasi.
Precis som boken. Den kanske bara är baserad på min fantasi.
Men jag existerar. Jag existerar.
Jag har berättat min historia och de här fotografierna existerar.
-De är bevis. -De bevisar ingenting.
Det är vi som gör det logiskt.
Allt vi vet är att hjärnan tror på våra inbillade upplevelser.
Dess funktion är att tolka och framkalla en hallucination som om den vore verklig.
Vad tror du skulle hända om verkligheten bara var en illusion?
Om det är samma meteorologiska förutsättningar
och en sammankoppling är möjlig, hur kan vi framkalla det igen?
-Varför vill du göra det? -Varför?
För att få tillbaka mitt liv och min familj.
Jag vet inte om det ens är möjligt
men i såna fall måste vi återskapa exakt samma förhållanden
som rådde när den första förändringen inträffade.
På exakt samma plats med samma elektriska sammankoppling.
Får jag låna din klocka?
Det ska vara samma tv-apparat och videokamera under ett åskväder.
Vad skulle hända om vi hade allt det och stormen slutade?
Tidsportalen skulle stängas för alltid.
Stormen började för 53 timmar sen.
Om den är likadan som 1989 pågår den i 72 timmar.
Så här lång tid har jag på mig att hitta min dotter.
-Vill du hjälpa mig? -Hur då?
Jag behöver tv-apparaten och videokameran.
Familjen Lasarte kanske har dem.
Det tar tid att gå igenom polisrapporter.
Jag får inte tillstånd med den informationen du har gett mig.
-Jag behöver nåt mer. -Vadå?
Nåt övertygande.
Det står att han ägde ett slakteri och skulle begrava sin fru där.
Vem erkänner en handling man hade tänkt göra
men inte gjorde för att man greps först?
VALPINEDA-MÖRDAREN TÄNKTE BEGRAVA HUSTRUN
Jag tror att jag har kommit på nåt.
PRIETOS SLAKTERI
AVBLODNING
Kaffe?
Det är en sak jag fortfarande inte förstår.
Du tror mig fortfarande inte, eller hur?
Titta här.
Det här är ditt tidigare liv. Det här är 1989 och det här är nutid.
Om det du säger stämmer...
Om det verkligen finns en tidsportal
varför har då dina minnen fastnat vid en tidsperiod som inte längre har inträffat?
Är du inte nyfiken på att veta hur ditt liv är idag?
Det här är på riktigt. Kroppen finns på riktigt.
Det är även på riktigt att du och jag är här eftersom du har ett annat liv.
Det är på riktigt i allra högsta grad Det här. Med människor som bryr sig.
Jag hittade kroppen.
Det är inte mer än rätt att du hjälper mig.
Inspektören, domaren vill prata med dig.
Jag kommer strax.
Den här kroppen förändrar allt.
För domaren har identifieringen högsta prioritet.
Under tiden är du lika misstänkt som markägaren.
Har du inga barn?
De som inte har barn har tid att göra vad de vill.
Man kan bli sitt allra bästa.
Men de går även miste om saker.
Du bad om nåt övertygande. Nåt verkligt.
Jag gav det till dig! Vad mer vill du ha?
Stanna här.
Till alla enheter, Vera Roy är försvunnen.
Jag upprepar, Vera Roy är försvunnen.
Rapportera direkt till mig om ni hittar henne.
Mina kollegor backar upp mig inför domaren.
När du går får du klara dig på egen hand.
Jag har ringt några samtal och kollat upp kreditkort.
Det här är allt jag kan ge dig.
BELMONTE HOTEL - RUM 1016
Har du hittat Nico Lasarte?
Jag tror att det leder dig till honom.
Gå innan jag ändrar mig.
Ja, må han leva!
Ja, må han leva uti hundrade år!
Javisst må han leva!
-Kära nån. -Blås!
Skål.
David, var är du?
Det har hänt nåt med kvinnan som bröt sig in hos oss.
Jag vet. Jag tittar på det.
...i ett slakteri som ägs av Ángel Prieto...
Aitor har flugit till Dubrovnik. Han övernattar där.
Polisen letar efter Vera Roy.
-Det här är galet. -...innan hon flydde.
Jag är fortfarande på kontoret. Jag kommer strax.
-Ingen ytterligare information... -Vi ses.
...om offrets identitet, men enligt våra källor kan det vara hans exfru.
Vem var det?
Det var Úrsula. Jag måste gå.
Vad är det?
Det gäller en vän till familjen.
Jag måste gå.
Middag.
Du måste äta.
Dr Roy?
Mónica?
Vad gör du här?
De gav mig den här adressen och det här rumsnumret.
-Får jag komma in? -Jag är inte ensam.
Jag förstår.
Hur kan jag hjälpa dig?
Jag letar efter Nico Lasarte. Känner du honom?
Nej.
-Är han inte här? -Jag känner inte honom.
-Vem är du här med? -Det är min ensak.
Dr Roy, jag vet inte vad som pågår men vi borde ringa dr Fell.
Vart ska du?
Dr Roy, stanna!
Jag vet inte vem du letar efter, men han är inte här.
Nej!
Förlåt, David.
-Jag ringer polisen. -Du ska inte ringa nån.
Hur länge har ni varit ihop?
-Vi är inte ihop. -Jag pratar inte med dig.
Sen min operation.
Men det är inte som du tror. Jag älskar henne.
-Men du är tillsammans med Úrsula. -Det är en helt annan sak.
-Säg vad du vill så avslutar vi det här. -Ge mig din hand.
Ge mig den.
Jag förstår inte.
Om jag bara träffade dig under operationen...
-Varför minns jag inte det? -Vad spelar det för roll?
Jag minns ett helt liv med dig.
Och jag minns varje dag jag var gravid med Gloria.
Jag vet varför jag är här.
Du ska föra mig till Nico Lasarte.
-Jag ska ta med dig till polisen. -Var inte dum.
Du jobbar på bank. Du har tillgång till mycket information.
-Det är konfidentiell information. -Det här är också konfidentiellt.
God kväll.
-God kväll. -God kväll.
Minns ni mig?
Jag minns er mycket väl.
-Hallå? -Det är inspektör Dimas.
Tack.
Vi börjar från början.
Enligt polisrapporten från 1989 blev ni den 11 november
anklagad för att ha dödat er fru av er granne Nico Lasarte.
God kväll.
Ingen trodde honom. Det var ert ord mot hans
men ni kunde bevisa er version.
Men det som då var en pojkes fantasi är idag verklighet.
Händelsen utspelade sig två dagar tidigare, den nionde.
Dagen då muren föll och världen förändrades.
Enligt er redogörelse var det den dagen er exfru Hilda Weiss
sa att hon skulle hälsa på en vän i San Narciso.
Ger östtyskar chansen att korsa gränsen...
Ni hävdar att er fru förberedde för en flytt tillbaka till Berlin
efter murens fall.
Men jag tror att ni ljög. Hon ville inte flytta tillbaka till Tyskland.
Ni accepterade gladeligen att hon skulle åka bort över dagen.
Det var tillfället ni hade väntat på för att göra en plan.
Nåt liknande...
-Mamma. -Jag kommer.
Du har telefon.
Hallå.
Vägen till San Narciso är stängd på grund av stormen.
-Jag måste övernatta här. -Ingen fara.
-Vi ses imorgon. -Hej då.
Hallå?
Hon kommer inte tillbaka förrän imorgon.
Clara.
Jag lovar att prata med henne.
Saker och ting kommer att förändras.
Ángel...
Jag älskar dig.
Och jag dig.
Señor Prieto...
Vad hände den kvällen?
Dödade ni er fru?
-Aj! -Vad är det?
Min älskling.
Du rev mig.
Ángel...
-Din jävla bitch. -Snälla, Hilda.
Hilda!
Hilda! Nej!
Clara!
Gör inget dumt, Hilda!
Hilda! Nej!
Ni dödade er fru.
Ja eller nej?
Svara.
Jag vill ha min advokat närvarande.
Jag har rätt att tiga.
Det här är klockan som Nico Lasarte hittade hemma hos er.
Det är bevis på att ni hade en medhjälpare.
Nico Lasarte lade märke till en detalj på klockan.
Detaljen är viktig, señor Prieto.
Han såg en liten inskription.
-"C.M." -Får jag se er klocka?
-Förlåt? -Klockan, tack.
Tackar.
Det här är er nuvarande frus initialer.
Clara Medina. Fakta talar för sig själv.
Bara ni kunde låtsas vara Hilda och få henne att försvinna.
Och jag misstänker att ni hjälpte till.
-Trevlig resa. -Tack.
Fungerar det?
Han som tillverkar passen är skicklig.
Gör precis som jag sa och ta inte kontakt.
Det är bara antaganden. Det finns inga bevis.
Nico Lasarte hade klockan som skulle göra att Clara Medina blev inblandad
och det visste ni.
Ni kom på ett sätt att få tillbaka den, på pojkens bekostnad.
-Vi pratar innan du åker. -Okej.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också…mycket.
Vad är det?
-Jag har bevis. -Är du säker på att du såg det?
Vi har kontrollerat allt du har sagt, men vi har ett problem.
Din granne señor Prieto
har anmält att han har haft inbrott och att guldklockan stals.
Han sa även att hans fru har lämnat honom för en ex-pojkvän i Tyskland.
Nico gjorde fel, men han skulle aldrig ljuga
för att skydda sig själv.
Problemet är att hans frus kreditkort har använts i Berlin.
Enligt passagerarlistan flög hon dit.
Det måste finnas en förklaring. Min son säger...
Er son har berättat en otrolig historia
om en kvinna från framtiden som pratar via tv-apparaten.
Han påstår att kvinnan gav honom information om Ángel Prieto.
Vi måste kunna lösa det här missförståndet.
Jag ser bara en lösning just nu.
Var lugn.
-Sluta! -Jag såg det.
-Hejsan. -Hej.
Är det min klocka?
Ge tillbaka klockan till señor Prieto.
Om du lovar att inte göra om det blir det här vår hemlighet.
Det blir väl bra?
Pojken och hans mamma flyttade kort därefter. Jag såg honom aldrig igen.
-Han var inte fullt frisk. -Det är den enkla förklaringen.
Nico Lasarte gjorde misstaget att blanda ihop vad han visste om er
med en otrolig historia om en kvinna från framtiden.
Det var därför ingen trodde honom.
Inom kort kan rättsläkaren bevisa att kvinnan som hittades var din exfru.
Nicolás Lasarte.
Och då har Nico Lasarte vunnit.
Det dröjde 20 år, men han har vunnit.
Han och hans mamma var kunder här och du säger att han bodde i mitt hus?
Jag ska se om jag hittar hans adress.
Det måste vara han: Nicolás Lasarte Leira.
Cirkeln är sluten, señor Prieto. Jag ska berätta vad som hände Nico Lasarte.
Han blev besatt av att bevisa att han hade rätt gällande er.
Han kunde bara vänta på
att kvinnan från framtiden skulle komma tillbaka och guida honom.
Han räknade ut hur många timmar stormen hade kvar
och när tidsportalen skulle stänga.
Det var precis vad som hände.
Nånting i framtiden hade satt stopp för fortsatt kommunikation.
Han hade många frågor.
Och hans mamma ville ha svar.
Tester visade att han inte ljög medvetet.
Så anledningen till hans besatthet måste ha varit en psykisk sjukdom.
Hans mamma bestämde sig för att flytta
och hoppades att sonen en dag skulle bli botad.
Men det vara bara början på en lång mardröm.
Först psykologerna
och sen psykiatrikerna.
Sen skrevs han in på en klinik och tillslut gav han efter.
Men inte inför sig själv.
Han förnekade Vera Roys existens för att bli lämnad ifred.
Men Nico Lasarte visste att ni var skyldig.
Han förstod inte varför kvinnan som räddat honom
inte kom tillbaka och hjälpte honom. Nico Lasarte glömde aldrig Vera Roy.
Högst upp. Hans post har skickats hit i fem år.
Du...
Är vi kvitt nu?
Då visste han inte hennes namn, men han hade en ledtråd.
Så han följde den.
Och han väntade.
Hans framtid och hans förflutna
sammanstrålade i det ögonblicket
och han blev rädd.
Allt det som hade klassat honom som galen
blev verkligt framför hans ögon.
Men han visste inte hur han skulle nå henne eller vad han skulle säga.
Hur skulle hon tro honom när hon inte hade upplevt det han redan visste?
Han slutade leta efter svar
och hoppades att inte hon heller skulle leta efter dem.
Men fjärilens vingslag kan vara mycket grymma
om de sker på en plats och en tid som tillåter förändring.
Jag har väntat på dig.
Förlåt.
-Gick det bra? -Ja.
Jag heter Nicolás Lasarte Leira, señor Prieto.
Vi lever i ett kaotiskt system med drastiska förändringar.
Nico bad mig gå hit ifall det här skulle hända, för att hjälpa dig att minnas.
Minnas vadå?
Det är bäst om du upptäcker det själv.
Var är hon?
Åk hem, mamma.
Förlåt.
Jag har varit fast i två dagar.
Ända sen du var på stationen och inte kände igen mig
och pratade om livet du levde när jag var liten.
Det var inte det livet du levde med mig.
Det var inte möjligt att du levde så eftersom jag hade ändrat det
genom att hitta dig.
Men du hade kvar dina minnen.
Och du hade raderat bort mig.
Jag lät dr Fell tolka det på sitt sätt och...
Jag väntade och hoppades att du skulle minnas.
Att du skulle komma ihåg oss, Vera.
Jag vill bara förstå mina upplevelser som pojke och...
...förstå varför du inte hade kommit tillbaka.
Jag visste inte att den dagen du skulle ha träffat Aitor, träffade du mig
och allt förändrades.
Jag ville inte att du skulle hitta mig
för jag ville inte att allt skulle förändras igen
eftersom jag älskar dig och inte vill förlora dig.
Jag har fasat för det här ögonblicket i åratal.
Jag fasade för dagen du skulle komma på vår sammankoppling i vårt nuvarande liv.
Jag har föreställt mig alla möjliga scenarion.
Men inte att du skulle glömma mig över en natt.
Att du skulle gå tillbaka till ett liv som du inte har levt.
Eftersom jag ändrade det.
Sen kom stormen.
Jag behöver videokameran...
...och tv-apparaten.
Jag minns ingenting av det här.
Jag dumpade dem för länge sen.
Nej.
Nån bröt sig in i Davids hus.
Du bröt dig in.
Det var du. Du ville testa sammankopplingen. Du ville veta.
Jag hade också velat veta.
Hallå?
Ja, jag provade.
Men jag insåg att det var ett misstag och stängde av.
Jag kunde inte riskera att en ny samman- koppling skulle förändra mitt förflutna.
Men jag lät dig hitta mig.
För att du skulle se hur David Ortiz verkligen är
och för att du skulle träffa mig.
Du måste återvända till 1989 och växa upp
utan att vara besatt av mig.
Du måste glömma mig så att du aldrig försöker hitta mig.
Du måste glömma Ángel Prieto också.
Om de hittar honom i det förflutna kommer det påverka Clara.
Det skulle påverka Aitors liv och jag måste träffa honom.
Det skulle jag ha gjort
eftersom det är enda sättet jag kan träffa David och få tillbaka min dotter.
Tänk om det inte fungerar?
Vi kan inte kontrollera allt som kan tänkas hända.
-Jag tar den risken. -Nej.
Låt mig vara ditt minne.
Snälla.
Snälla, stanna hos mig.
Hej.
Minns du mig nu?
Det här är verkligt.
Vi måste återgå till 1989.
Nej.
Jag kan inte.
Nej, jag är ledsen.
Vad gör du?
Jag räddade dig.
Nu är det din tur.
-Hallå? -Hej, Nico.
-Vem är du? -Lyssna på mig...
Jag är du och du är jag.
Var är kvinnan från framtiden?
Du måste hjälpa mig.
Snälla.
Det jag ska berätta är väldigt, väldigt viktigt.
Mamma.
-Vad är det? -Inget.
-Är du ledsen? -Nej, jag är glad.
Du...
Det här är väl inte en dröm?
Vadå, mamma?
Stanna här.
Mår du bra, älskling?
Vad är det? Mår du bra?
Jag hade en mardröm.
Ännu en?
Vad menar du?
Du har varit märkligt i flera dagar.
Var...
Var är videokameran och tv-apparaten som stod här inne?
Det har aldrig varit en videokamera eller tv-apparat här. Mår du bra?
Vera...
Vart ska du? Vad sjutton står på?
Vera, du skrämmer mig.
Var fick du tändstickorna ifrån?
Jag sa ju det, från ett hotell i Sevilla.
Det hände verkligen.
Ángel är fri.
Han höll sitt löfte.
Vera...
PRIETOS SLAKTERI
Mottaget.
Vill du ha kaffe?
Tack.
Kriminalinspektören är här.
Uppfattat.
Señor.
En kvinna har hittat en kropp. Hon har inte sagt nåt
förutom att det är exfrun till slakteriets tidigare ägare.
Problemet är att enligt våra rapporter bor hon i Berlin.
-Vem är det? -Hon där.
Jag undrar hur ni hittade kroppen och varför ni tror att det är Hilda Weiss?
Jag visste att det skulle vara du - Nico.
Känner jag dig?
Ja.
Men du minns det inte än.
Undertexter: Liza Ekdahl