Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RUSKÉ ARKTICKÉ POBŘEŽÍ
- Noc oživlých mrtvol. - Jo.
Útok zombie. Musíme ochránit náš domov.
Když se podíváš ven, vidíš oči zombie.
Vidíš je?
Přímo tam.
Obr.
Má takhle velkou hlavu.
ČTYŘI ROKY NATÁČENÍ
Bitva začíná.
3375 NATÁČECÍCH DNÍ V 60 ZEMÍCH
400 TISÍC HODIN MONITOROVÁNÍ FOTOPASTÍ
6600 VZLETŮ S DRONY
Už vidím kořist.
911 DNÍ NA MOŘI
2000 HODIN POTÁPĚNÍ
600 ČLENŮ ŠTÁBU PŘES 200 NATÁČECÍCH VÝLETŮ
TOTO JE JEJICH PŘÍBĚH...
Tým se vydal na vzdálené ostrovy Francouzské Polynésie v Jižním Pacifiku.
Tady jsou žraloci chráněni.
Jedno z mála posledních míst,
kde se jim daří v takovém počtu jako kdysi.
Můžeme.
Potápěči, tady posádka. Slyšíte mě?
Ano, jasně a zřetelně. Slyšíte mě?
Ano, jasně a zřetelně. Přepínám.
Užijte si potápění. Pojďme hledat žraloky.
Snad je najdeme.
Najít žraloky není problém.
Tamhle jsou.
Páni.
Spousta žraloků.
Jsou v hlavním kanálu a drží se v přílivovém proudu.
Ale pracovat proti tak silnému proudu je pro potápěče obtížné.
Aby mohl štáb natočit žraloky v noci, potřebuje silná podvodní světla.
Připevnili je na skútr, který jim pomůže s proudem.
Motorový podvodní skútr, DPV...
OSVĚTLOVAČ
...potápěčský skútr.
Přesně tady jsou světla. Jsou připevněná k přední části.
Vzadu je lodní šroub. Je to jako torpédo se světly.
Je navržen tak, aby osvětlil dostatečně velkou část útesu,
aby zachytil celou podívanou.
Trochu strašidelné...
vidět odrazy ve žraločích očích.
Světla fungují, a tak se štáb potápí směrem ke kanálu.
Žralokům je světlo lhostejné a začínají lovit.
Páni, těch tady teda je.
Potápěči se opatrně přibližují a udržují si od žraloků bezpečnou vzdálenost.
Spousta žraloků. Jiná nálada než během dne.
Jsou energičtí a ve svém živlu.
Opatrně.
Jakmile začne akce nabírat na obrátkách, selžou světla.
Zpátky na loď.
VÝCHODNÍ RUSKO
Jen pár druhů je obtížnější natočit než tygra ussurijského.
Náš tým přišel s pozoruhodným plánem, jak ho natočit.
Budeme schovaní v pozorovatelnách zhruba...
KAMERAMAN
...800 hodin...
V malé dřevěné krabici...
až do konce natáčení.
Aby měli šanci tygra natočit,
budou muset žít v centru tygřího teritoria.
Ve speciálně postavených pozorovatelnách, do kterých se vejde jeden člověk.
Je to jako karavan...
KAMERAMAN
...ale bizarní zimní karavan.
Hledáme dobré místo k pozorování tygrů.
Pro ten nejlepší výhled musely být pozorovatelny přesně umístěny.
Ale některé z nich jsou možná až moc precizní.
Jako byste se nastěhovali do nového domu
a nevěděli, kde co máte.
Problém s tímhle domem je...
že je prťavý.
A je tu hodně věcí.
Štáb bude v těchto pozorovatelnách žít další dvě zimy.
- Tak zatím. Čau, Paule. - Díky, čau!
Ahoj.
Šest dní v kuse neotevřou dveře.
Ne, tam nezůstávám.
Tygři ussurijští mají ze všech šelem to největší teritorium
a jsou proslulí svou stydlivostí.
Doufají, že když budou v pozorovatelnách, budou moct zachytit ten správný moment,
aniž by tygra vyrušili.
Ostatní trpělivě sedí ve svých krabicích
a Kieran využívá znalostí místních vědců
k postavení sítě fotografických pastí napříč tygří krajinou.
To nejnepohodlnější, co jsem kdy udělal.
Kamery zapne ten nejmenší pohyb,
takže se musí často vracet, aby zkontroloval úlovky.
15. DEN
Zpočátku to nevypadá příliš slibně.
Pořád nic nemáme.
Sakra.
SEVEROVÝCHODNÍ KANADA
Jeden z našich štábů je v kanadské části Arktidy.
Dostalo se k nim, že na několika místech u pobřeží
a pouze několik týdnů v roce,
se lední medvědi naučili dělat něco výjimečného.
Na základně u řeky Barnoin v Quebecu
jim ukazuje medvědí průvodce, Alain, slibné záběry z předchozího roku.
Na břeh je vyhnalo letní tání ledovců,
a tak se tu medvědi naučili lovit ryby z řek.
Tahle krátká žranice jim poskytne cennou energii
na neustále se prodlužující část roku bez ledu.
Je tu hodně ryb. Někdy jsme viděli, jak se k nim přidají vlci.
- Nejlepší je mít malá očekávaní. - Přesně tak.
KANADA
Existuje ale jen několik mělkých řek, ve kterých medvědi mohou lovit ryby.
Jsou o dalších sto kilometrů dál na sever.
Štáb se k nim dostane jen na malém plovákovém letounu.
Jestli bude dobré počasí...
MEDVĚDÍ PRŮVODCE
...šance vidět lední medvědy, jak loví siveny,
je tak 90...
95 %.
- Perfektní. - Běžná věc.
2. DEN
Mrholení štáb nerozhodí, a tak kontrolují vybavení.
VÝZKUMNICE KAMERAMAN
Doufají, že natočí první podvodní záběry lovících ledních medvědů.
Sestrojili na to speciální fotografickou past.
Jo.
Horizont vypadá dobře?
Ne, je trochu mimo.
Jakmile funguje...
připraví zbytek kamer.
Teď už před ně jen potřebují dostat ledního medvěda.
3. DEN
Na půl kilometru až tři kilometry mrholení a mlha.
Takže...
počasí nám neumožní vzlétnout.
Uletěli bychom možná kilometr a půl
a vletěli bychom do mlhy
a...
Bez viditelnosti jsme v háji.
4. DEN
- Další den na táboře. - Jo.
Začali jsme se včera vážit s veškerým naším vybavením.
14,5 kilo.
OPERÁTOR DRONU
Dron je zvážený, hotovo.
112, teď 93,5 kilo.
Tak to není dobré.
Mám nadváhu, a protože tohle letadýlko bude narvané k prasknutí
a protože jsem nejtlustší,
nechají mě tu, což mě netěší.
Tak se na to podíváme. Kolik?
102,5 kilo.
- Cože? - Já vím!
Snědli jsme moc lívanců.
5. DEN
Moje obava je, že už máme jen týden.
Přesně tak.
Počasí nám každý den diktuje, co smíme dělat.
Dobré zprávy z Francouzské Polynésie.
Osvětlovací přístroj jde opět na to.
Aby natočili dokonalou sekvenci, musí se filmaři dostat přímo mezi žraloky
a na to potřebují extra ochranu.
Drátěný neopren odolný proti kousancům.
Kdybychom ho neměli na sobě, nejspíš by nás kousli.
Provedli jsme všechna bezpečnostní opatření,
KAMERAMAN
Takže nemám strach. Je to intenzivní, strhující a vzrušující.
Dnes se tu žraloci sešli ještě ve větším počtu.
Opravdu hodně žraloků.
Doug si opatrně a zkušeně vyčká na ten správný moment, kdy se přiblížit.
Dneska působí klidně. Jdu na to.
Zůstává v klidu a pohybuje se pomalu,
a tak se kameraman dostane přímo mezi lovící žraloky...
Strašně moc žraloků.
...a dokáže natočit stovky velkých predátorů během velké žranice...
aniž by se stal její součástí.
Skutečně skvělé záběry.
Jo. Nádhera.
Jste vážně uprostřed predátorů.
Cítíte se maličký.
Dnes k těmto neskutečným scénám dochází
jen ve Francouzské Polynésii a na místech, kde jsou žraloci chráněni.
Měli jsme tam tolik žraloků, kteří spolu lovili.
Byli tak blízko sebe. Jako říční proud.
Opravdu výjimečné. Strašně se mi to líbilo.
Tito velcí predátoři jsou klíčoví pro zdraví pobřežních moří.
Je zásadní, abychom je chránili ve všech oceánech,
aby mohli opět prosperovat.
VÝCHODNÍ RUSKO
Už měsíc natáčejí tygry
a nezajímavé dny utíkají velmi pomalu.
Nemám tu moc co dělat, tak vám ukážu svou pozorovatelnu.
39. DEN
Hodně rychle a hodně potichu.
Tak jdeme na to.
To je můj nůž, teploměr, oříšky,
satelitní komunikační zařízení,
čaj, kafe, toaletní papír,
světlice na zaplašení tygra, kdyby mě chtěl sežrat. Což se nestane.
Sněhule, aby mi nebyla zima na nohy,
konvice, vařič, zásoby plynu,
láhev na čurání.
A tamhle je záchod.
Sednu si na něj jednou za den, abych se rozmazlil.
Dokonce i já se teď nudím.
62. DEN
Po dvou měsících už má Kieran zaběhlou rutinu.
Vypadá to, že kamera pořád funguje.
Na téhle kartě je hodně...
záběrů.
Otázka zní, co je na nich.
Hodně tygří potravy.
Ale tygr stále ne.
Super.
Máme... rysa.
Poprvé, co je na záběrech něco takového. Není to tygr, ale je to dost bezva zvíře.
Ale stále nemají to, co hledají.
Ten večer však Paula někdo navštíví.
75. DEN
Vypadá to, že mě nejspíš obklopili dva tygři.
Nevím, jestli to slyšíte, ale já to pořád...
slyším všude okolo sebe
a vypadá to...
že je tu další tygr...
který volá zpátky.
Takže...
jsem očividně na správném místě.
Jen doufám, že tu budou i ráno.
Neskutečný zvuk.
Ráno už tu bohužel tygři nejsou.
To je nádhera.
Fotopasti vědců potvrdí, že Paul měl skutečně noční návštěvníky.
- Dneska nechrápej, Paule. - Třeba je to přiláká.
- Senzační. Rád bych je viděl. - Jo.
Držím palce.
Snad toho tygra uvidíme.
Téměř se jim zadařilo, ale stále nemají použitelné záběry.
O 12 MĚSÍCŮ POZDĚJI
Jejich druhý rok natáčení.
Tým, který má na starosti fotopasti, objeví na své cestě slibná znamení.
Velmi čerstvé stopy.
A směřují správným směrem.
Stopy pokračují do části, kde není žádný sníh.
Vypadá to, že tygr pokračoval k hřebenu, kde jsou fotopasti.
Metodou pokusu a omylu se tým už seznámil
s nejpravděpodobnějšími tygřími cestami.
Ale Kieran ze zkušenosti ví,
že šelmy jsou velmi citlivé na jakoukoli známku přítomnosti lidí.
Na úspěch potřebujete notnou dávku štěstí.
Fotopasti se konečně začínají vyplácet.
Ty jo, nemůžu tomu uvěřit.
Dva roky práce.
Dva roky práce kvůli několikaminutovému záběru
a...
Takový záběr za to všechno stojí.
Perfektní prostředí na hřebenu.
V pozadí jsou vidět hory, dobré osvětlení,
odlesk objektivu, to úžasné zvíře...
Já nevím, prostě, je to...
Jo, neuvěřitelné.
Natáčení z pozorovatelny nemusí vždy přinést ovoce.
Tygr se vám musí sám ukázat.
Štáb v pozorovatelnách přetrpěl dvě zimy.
Pozoruhodně odhodlaný počin.
Díky kolektivní snaze všech zúčastněných
máme pár vzácných záběrů
zbývajících tygrů ussurijských na naší planetě.
Bitva začíná.
Pracovat v rozpálené vlhké džungli plné komárů je náročné pro kohokoli.
Tady je to hluboký.
Opravdu hodně, hodně hluboký.
Tomu říkáme jáma.
Z perspektivy filmování je tato část deštného pralesa
skutečným peklem.
Tohle je směšný.
Ale pro ty, kteří se mokřadu nebojí,
skýtá rezervace Suaq na Sumatře
pohledy na unikátní zvířecí chování.
Místní orangutani se totiž naučili používat nástroje.
Žádný jiný divoký orangutan to neumí.
SUMATRA, INDONÉSIE
Skutečně nedotčený biotop orangutanů není snadné najít.
Po třech vyčerpávajících dnech cestování
poprvé okusí, co za výzvy je čeká.
Jako by lesní hrabanka byla propletená dohromady.
Kdybych tu popadl popínavou rostlinu...
REŽISÉR
...a trhl s ní, 50 metrů odsud by o ni někdo zakopl.
Všude jsou vidět tyhle vzdušné kořeny.
Dal by se s nimi hrát kroket. Jsou tu doslova všude.
V klidu si vykračujete,
do jednoho se vám zasekne noha a najednou jste na zemi.
Ještě není půl sedmé ráno a už jsem celý promočený.
Zábava.
Tak si s náma prales hraje.
V pohodě?
Orangutani tráví veškerý svůj čas v korunách stromů.
Nikdy neslezou na zem a jsou v neustálém pohybu.
Velký problém tak bude udržet s nimi tempo....
a natočit skrze listoví čistý záběr.
Orangutani jsou neteční k tomu, co se děje na zemi, a jsou ve svém živlu.
Běháme podrostem,
abychom natočili samici orangutana s jejím mládětem.
Vždy je deset vteřin před námi.
Vždy jde o každou vteřinu.
Nastavíme kamery, několik vteřin je připravujeme,
zaostříme, zapneme, ale ona se mezitím často přesune, a tak nemáme nic.
KAMERAMAN
Nic.
Je to nemožný.
Nebo ne nemožný.
Spíš složitý.
Složitý.
Velmi složitý.
Matte, důležitá otázka.
A jaká, Huw?
Poměr mezi nastavováním kamer a počtem záběrů?
25-1.
- Takže 25krát... - Zapneš a vypneš kameru...
- Vláčíš se s kamerou a stativem. - Přesně, s poškrábanýma nohama...
a vodu máš po pás.
A po tom všem nemáme...
Nic. Naprosto nic.
Jak se dny mění na týdny, život v džungli se na Mattovi začíná podepisovat.
Je donucen vzít si neplánovanou dovolenou.
Jde o vynucenou pauzu.
Mám...
alergii na rostliny, jako je jedovatec.
A bohužel to mám na celých lýtkách.
Snad to slunce vysuší.
Opalování není zrovna pro mě, ale...
někdy není zbytí. Třeba jako teď.
SEVEROVÝCHODNÍ KANADA
Konečně máme počasí na filmování ledních medvědů.
Jsme tu už celou věčnost, možná deset dní.
Ale...
dnes je den D.
10. DEN
Konečně přestalo pršet, takže tým může vyrazit na sever.
Ze vzduchu vidí,
jaký dopad všechen ten déšť měl.
Všude je o poznání víc vody, než je tu obvyklé.
Možná tamhle.
Medvěd vlevo.
Konečně spatřili medvěda.
Přiblíží se k němu po svých. Doufají, že se jim ho podaří natočit.
Ale jakmile se přiblíží, zjistí, že je něco v nepořádku.
Ačkoli tu medvědi jsou, rozhodně nerybaří.
Zdá se, že déšť zvedl hladinu řek
o poznání výš, než je tu normální.
Ryby tak mohou plout proti proudu do jezer
bez toho, aniž by po cestě uvízly v jezírkách.
Možná proto je medvědi neloví.
Obavy štábu se potvrdí podvodními záběry.
V této části roku by řeka měla být plná ryb.
Ale pro medvědy tu není žádná potrava.
Tým si musí konečně přiznat, že je porazilo počasí,
a vrátit se s nepořízenou zpátky domů.
Významem našeho dokumentu o sladké vodě je ukázat, jak důležité je,
aby do říčních systémů vteklo ve správný čas to správné množství vody.
Tohle to perfektně demonstruje.
Do říčního systému se dostalo příliš mnoho vody,
takže nemůžeme natočit, co jsme chtěli.
Pro ryby je to výhodné, pro medvědy a pro nás už příliš ne.
Nic jsme nenatočili, a to z prostého důvodu.
Vodní hladina je příliš vysoká.
Ryby propluly dál, medvědi nemůžou lovit.
Nemáme, jak to natočit.
Je to frustrující, všichni mají pocit, že jsme nějak selhali.
Ale to je příroda. Ne vždy nad ní zvítězíme.
Alain to viděl 20 let po sobě, ale letos prostě ne.
Počasí v Arktidě je čím dál tím zvláštnější
a letos v létě je tu nejhorší počasí za posledních 15 let.
Pršelo prakticky celé léto. Je zataženo,
voda je vysoko, takže ryby se nezachytnou v...
Dostanou se příliš rychle do jezer a medvědi mají smůlu. Takže...
Zvláštní environmentální projevy změny klimatu
na Arktidu opravdu doléhají a...
tohle je klasický příklad.
Jak se klima mění, počasí planety a proud sladké vody
je stále těžší předpovědět.
Pro filmový štáb je to frustrující.
Ale pro živočichy tento rychle se měnící svět
ohrožuje jejich bytí a nebytí.
Na Sumatře leží stále tíha očekávání na Mattových ramenou.
Musí pokračovat v hledání orangutanů používajících nástroje.
Pokrok je zatím bolestivě pomalý,
ale několikaměsíční natáčení je často zredukováno na několik minut akce.
Huw a Matt se nevzdávají. Vědí, že se vše může ve vteřině změnit.
Dobrý.
Jo, dobrý.
Kdykoli slyšíte tenhle zvuk...
právě jedí mravence.
Je to slyšet z dálky.
Orangutani často používají nástroje při pídění se po mravencích.
Možná nastává okamžik, na který štáb čekal.
Skrze malý otvor v listoví
na okamžik spatří to, proč sem přijeli.
Samice používá nástroj z klacku, aby vyhrabala mravence z jejich hnízda.
Nástroje u zvířat jsou extrémně vzácné, a to i mezi našimi nejbližšími příbuznými.
Pro tým je to průlomový okamžik.
Vidět něco takového na vlastní oči je neuvěřitelné.
Jsem ohromený, že se nám to fakt podařilo natočit.
Byla to dřina, ale stála za to.
Bažinaté podmínky, tak složité pro život štábu,
jsou jedinou věcí, která tuto malou část deštného pralesa chrání
před vydrancováním.
Tato oblast dnes živí největší počet
orangutanů sumaterských kdekoli na světě.
Jedná se o poslední zbývající životaschopnou populaci.
Za pouhých několik dekád
přišel tento deštný prales o více jak 50% své rozlohy.
A zbytek může zmizet
během života těchto jedinců.
ZÁPADNÍ GRÓNSKO
Toto je grónský ledovec.
Místo našeho nejvíc nervy drásajícího natáčení.
Ledová stěna se táhne do výše 100 metrů nad hladinou oceánu
a pod povrchem do hloubky 400 metrů.
V létě se ulamují kry o velikosti mrakodrapu
a všechen ponořený led se zběsile řítí na povrch.
Za tři týdny natáčení se to může přihodit jednou,
ale padající led znamená, že se ledovec posouvá
a nejspíš brzy dojde k telení.
Dopravní helikoptéra sem přivezla pozemní tým,
ale vzdušný tým ve druhé helikoptéře má zpoždění.
Mohou se jen utábořit a čekat.
Slunce zde nezapadá,
takže telení ledovců je možné natočit kdykoli během dne i noci.
ZBÝVÁ 20 NATÁČECÍCH DNÍ
Teď spadl malý...
Jo a tamhle taky.
- Brzy se oddělí. - Jo.
ZBÝVÁ 16 NATÁČECÍCH DNÍ
Je téměř půlnoc. Slunce stále ostře svítí.
Kdyby vás neudrželo vzhůru světlo,
úplně stačí, že slyšíte tyhle zvuky. Ve stanu jsou ještě hlasitější.
Vyběhnu ven a všude je najednou ticho. Jak vlezu znovu do stanu...
Přesně takhle.
Vidí, jak padá čím dál tím víc ledu,
ale vzdušný tým stále nedorazil.
Dnes svítí slunce a ledovec se probudil.
ZBÝVÁ 13 DNÍ
Jsme tu jak na trní, jestli k telení dojde, než přiletí.
Už to začíná.
KALIFORNSKÝ ZÁLIV, MEXIKO
Na záběry z výšky nejsou vždy zapotřebí helikoptéry.
Na volných mořích se tým rozhodne pro jiné řešení.
Díky.
- Jo, to je ono, kořist. - Vidím ji. Vše v pořádku.
- Expozice v pohodě. - Přibliž se. Udržuj rychlost.
Držím.
Přírodní výjevy na otevřeném moři spatříte neočekávaně a na velmi krátkou dobu.
Natočit je ze vzduchu byla vždy výzva,
protože helikoptéry nemohou na širé moře.
Držím. Sleduj kořist.
Drž to tam. Poletím směrem k lodi.
- Teď. Plavou nahoru, že jo? - Jo.
Nyní můžeme s nejnovějšími drony...
- Trochu níž. - Pěkný.
Vypadá to skvěle.
...získat vzdušnou perspektivu
těchto prchavých událostí na volných mořích.
Vůbec poprvé máme dostatečně rychlý a malý dron,
REŽISÉR
který je praktický na loď.
Když jsme teď tady, daleko od pobřeží,
otvírá nám to spoustu příležitostí, což je vážně vzrušující.
Štáb přicestoval do Kalifornského zálivu u Mexika.
Jedno z nejlepších míst na pozorování plejtváků obrovských.
Plejtvák obrovský! Náš první.
OPERÁTOR DRONU
Právě jsme si ho všimli. Je naprosto enormní.
To je samozřejmě dost očividná věc, ale...
Tenhle je fakt neskutečně velký.
Páni!
Bože můj!
Tamhle je.
Dobrý začátek, ale štáb má ambicióznější záměr.
Natočit ze vzduchu samici plejtváka s mládětem.
Dron je připravený.
Natáčení je práce pro dva.
Hector ovládá dron a Olly kameru.
Musí dostat dron do správné pozice
a poté přijít na tu nejlepší výšku a směr pro záběr.
Zůstaň tam.
Plejtváci se vynoří maximálně na dvě až tři minuty,
než se na dalších 15 ponoří.
Úzké okno na to, aby vše zvládli.
- Kde? - Tamhle.
Neotáčej se moc do slunce.
Strašně moc světla.
Až moc. Znovu.
Potápí se.
Strašně rychle.
Je pryč.
RUSKÉ ARKTICKÉ POBŘEŽÍ
Tohle je malý pokoj.
Chladnička, provizorní natáčení a náš kbelík.
KAMERAMAN
Kakáme do něj.
Lesk filmařiny.
To je Hector, Patrick, Anatolij, Jevgenij a Max.
Tady jíme, spíme, sušíme a zahříváme se.
Tady všichni spíme.
Jeden, dva, tři lidi tu spí. Luxus.
Prohlídka už je u konce?
Jo, přesně tak. Nic víc tu není.
Už jen vnější svět. Tam je toho hodně.
- Noc oživlých mrtvol. - Jo.
Útok zombie. Musíme ochránit náš domov.
Zombie.
Probudili nás uprostřed noci...
Jsme naprosto obklíčení mroži.
Vidíme je mezerami, když nejde generátor,
škvírou ve dveřích, další díra je tamhle.
Jsme jimi naprosto obklíčení, úžasný.
Slyšíme bouchání do stěn. Chatka se celá otřásá.
Slyšíme kly na stěnách.
Něco neskutečnýho.
Chtěli jsme, aby za námi přišli.
Takže je to paráda.
Jako být obklopený 50 tisíci Chewbaccy ze Star Wars.
Nevědět, kdo to dělá, bylo by to dost děsivý.
Když přijeli do Ruska,
aby natočili největší shromáždění mrožů na světě,
nečekali, že jim budou ťukat na dveře.
Pláž je narvaná k prasknutí.
Problém spočívá v tom, že celá chatka je kompletně obklíčená.
Mroži kam se oko podívá.
Mroži blokují všechny východy,
a tak se dá natáčet z jediného místa.
Chatka je obklíčená, takže musíme natáčet na střeše.
Jsou tu výkyvy počasí, od sluníčka přes sníh až po krupobití.
To všechno za jeden den.
Natáčení ze střechy při špatném počasí má své limity.
Tým proto čeká,
až bude mít možnost vypustit dron.
Počasí se uklidnilo a máme tu mezeru.
Mroži se uklidnili taky.
Pokusíme se dronem natočit tuhle podívanou.
Jo, podél pobřeží.
Neskutečný množství. Neskutečný.
Desítky tisíc mrožů všude okolo.
Celá pláž je plná. I útesy.
Ve vodě jich jsou tisíce.
Pouze ze vzduchu je skutečně možné vidět rozměry tohoto výjevu.
Přes 100 tisíc jedinců rozvalených na jedné pláži.
Všichni mroži přes noc zmizeli.
Nechápu, že se tu střídá 80 tisíc mrožů, kteří pokrývají každý centimetr pláže,
a prázdno.
Za jednu noc. Úžasný.
KALIFORNSKÝ ZÁLIV, MEXIKO
Tamhle je!
Je nad hladinou.
Letíme tam!
Dobře, dopředu!
Tady je.
- Prudce doleva. - Prudce.
Prudce!
V těchto ideálních podmínkách
a s plejtváky ignorujícími náš dron
může štáb natočit intimní, detailní záběry.
- Točíme. Doprava. - Doprava.
Jo a drž to.
Dokonce natočí i krmícího se plejtváka.
Jeho prodloužený krk plný vody a malých korýšů.
Právě jí.
- Leť dopředu. - Pomalu.
Podle zvuku je dost blízko.
Páni!
- Natočil jsem celek krmícího se... - Mládě!
Jdeme na to.
Rychle, natáčej dál. Jdeme na to.
Jo.
- Matka s mládětem. - Letíme.
- Jo. - Můžeme?
Jo.
Přibliž se. Doleva.
- Doleva. - Pěkný.
Neotáčej to.
Leť dál dopředu.
Jo, drž se vlevo.
Dobře. Krása.
Tady budu držet záběr. Držím.
Držím.
Jo, to je nádhera, kamaráde.
Pomalu na něj najedeme. Jen drž záběr.
Vracím se. Vážně pomalu.
Krása. To je ono.
Blíží se k dronu, zaber ji.
Je vidět její obličej.
To je paráda.
Vidět to mládě a její obličej
a vidět, jak se ponoří pod mámu a vyplave
a jak se chová, bylo...
Jo. Nejlepší záběry.
Skutečně speciální.
Tým byl za inovativního použití dronů
schopen natočit tyto vzácné, intimní okamžiky,
odhalující novou láskyplnou stránku největšího kdy žijícího zvířete.
ZÁPADNÍ GRÓNSKO
Zvuk, na který tu všichni čekali.
ZBÝVÁ DESET NATÁČECÍCH DNÍ
A přesně včas.
Ahoj, Jamie. Jak je? Vítej u ledovce.
Jo, nádhera.
Vzdušný tým je konečně tady,
ale aktivita ledovce zničehonic ustane.
ZBÝVÁ SEDM NATÁČECÍCH DNÍ
Nezbývá než čekat
a doufat, že telení stihnou natočit.
ZBÝVAJÍ ČTYŘI NATÁČECÍ DNY
Dopadne to dobře.
Vyjde sluníčko a ledovec se rozlomí. A my to natočíme.
ZBÝVAJÍ DVA NATÁČECÍ DNY
Poslední den.
Tak to obvykle bývá.
POSLEDNÍ NATÁČECÍ DEN
Zezdola leze další kus.
Trochu víc napravo.
- Kde? - Napravo od tamté části.
- Máme natočený ty... - Tamhle.
Být tebou, natočil bych celek.
Podívejte se, jak stoupá. Ten pilíř.
Můžeme vyrazit.
Dejte vědět, co vidíte, Mateo.
Dáme vědět, jakmile něco uvidíme. Přepínám.
Já mám detail, ty celek.
Pokračujeme dál rovně.
Ta část nad tím obloukem spadne.
Pro natočení musí blíž.
Nechci být tak blízko u té zdi.
Ale jak blízko je moc blízko?
Potřebujeme být výš.
Ještě trochu výš.
Pilot se vyhýbá kusům ledu o velikosti kamionu.
Je jasné, že se schyluje k něčemu většímu.
Jamie. Jamie. Vlevo.
ZBÝVÁ JEDNA HODINA
Padá celé čelo.
Vepředu se ulomí kilometr ledu
a půl kilometru podvodního ledu se žene k hladině vody.
Jeane-Micheli, dostaň nás co nejblíž.
Udržíš tenhle směr? Co nejstabilněji.
Skvělý.
Můžeme trochu níž?
Jo, dokonalý.
Jeane-Micheli, zvedni to, zvedni to!
Pilot musí letět mezi 75 miliony tun ledu padajícími v zálivu.
Širší záběr!
Jo, to je ono.
Zkusme to obletět.
Můžeme to vzít zleva?
Perfektní.
Neuvěřitelný. Nikdy jsem nic takového neviděl.
Budeme natáčet okolo ker.
Dejte vědět, kdyby došlo k dalšímu teleni.
Dáme. Ale do ******...
To bylo neuvěřitelné!
Jaké to bylo z helikoptéry?
***** úžasný.
Skoro jako hrát videohru.
Létali jsme nad mořem, odkud stoupala celá hora.
Pak se převrátila a ponořila.
Vyletěli jsme výš. K telení už došlo.
Zabereme to ze shora.
- Díváme se... - A začneme nadávat.
Najednou začalo padat celý čelo.
Zrovna jsme začali klesat...
- Viděl jsem to. - To druhé telení bylo něco.
Zleva začal stoupat led.
- To mi vypadlo. - Řval jsem: „Širší!“
Už jste se otáčeli nazpátek nebo...
Pak už to bylo nutný, protože v zrcátku jsem viděl kru.
Pak jsi křičel: „Zvedni to, zvedni to!“
Slyšel jsem Adama: „Tam. Zapni kameru. Doleva. Ne...“
Jamie vzadu: „Bože! Tohle je... Božínku!“
To nejúžasnější, co jsem kdy viděl, natož natočil.
Stálo to za to.
- Fantastický. - Jo.
Pane jo.
- Fajn, voda na čaj už bude. - Ty jo.
Na ruské pobřeží
dorazily polární celebrity.
Tady to patří ledním medvědům.
Ruský biolog a odborník na mrože, Antolij Kočněv,
není žádným nováčkem v zahánění ledních medvědů
a má svůj vlastní unikátní způsob, jak se s nimi vypořádat: dlouhý klacek.
Udělám takhle, on se ani nehne a pohybuju klackem.
Jo.
Ano. Já jsem teď lední medvěd.
Jo.
Dělá mi starosti, že máme jen klacek, když jen odsud vidím 12 medvědů.
Důvěřuju Anatolijovi a vědě.
- Jdeme. - Teď si nejsem jistá, jestli chci jít.
Anatolijova technika s klackem
v kombinaci s mnoholetými zkušenostmi s medvědy
je udržuje opodál.
Jsou tlustí a spokojení,
není tu žádný nabručený medvěd.
Chodí těsně kolem nás, jsme jim fuk.
Když nás ucítí, tak se spíš stáhnou
a dají nám víc prostoru. Jsou v klidu.
S uvolněnými medvědy může tým obrátit svou pozornost k mrožům,
kteří se vrací na pláž.
Ale vůbec nečekali, co teď uvidí.
Mrože lezoucí na samý vrchol útesů,
snažící se vyhnout umačkání.
To nechápu. Proč tam nahoru lezou?
Až...
doslova na vrchol, kde je nejvíc kamenů.
Na 80 metrů vysokých útesech odpočívají,
dokud není čas vyrazit na moře hledat jídlo.
Ta poslední část, ta vážně strmá. Všichni jen...
Je vážně strmá. Tam.
Proboha.
Opatrně.
Jeden skočí.
Je přímo na hraně.
To nejhorší, co jsem natočil.
Nejsou to horolezci.
Nejméně evolučně výhodná strategie, kterou jsem viděl.
Vůbec to nechápu.
To je tak hrozné, že... Vůbec nerozumím tomu, proč...
Vidí ostatní mrože v moři a chce jít rovnou za nimi,
ale podle mě vůbec nechápe, co je to pád. Jinak nevím.
Je to vážně skličující, ale teď mi spíš vadí, jak směšné je, že prostě...
Nesplašili se, nikdo do něj nevrazil. Prostě sešel z útesu.
Na kilometr dlouhé pláži je tu nejspíš 200 až 300 mrtvých mrožů.
Vyčerpají se plaváním 150 kilometrů daleko pro jídlo, ale spát můžou jen tady.
Dřív spali na ledu, ponořili se pro jídlo a zpátky na led. Snadný.
Teď sem plavou 150 kilometrů. vylezou na útes,
takže jsou vyčerpaní a padají dolů...
Buď je zabije pád nebo se umačkají,
protože je tu několik tisíc namačkaných na malých plážích
a pro lední medvědy je to hračka.
Ani je nenapadají, mroži sami od sebe spáchají sebevraždu.
protože neumí slézt z útesů.
Očividně to nejsou horolezci.
Smutná realita změny klimatu.
Kdyby mohli, jsou teď na ledu,
ale musí být tady na souši,
kde jsou nebezpečím sami pro sebe.
Vážné náročné být toho svědkem a vidět to. Je to...
Další věc, není to pro ně rychlá smrt. Prostě se zřítí...
a jen tak tu leží s vnitřními zraněními.
Puká mi z toho srdce.
Strašně smutné.
Navštivte prosím ourplanet.com, kde zjistíte,
co můžete udělat pro to, aby naše planeta prosperovala.
Překlad titulků: Jakub Doležal