Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RUSLANDS ARKTISKE KYST
-De levende døde. -Ja.
Zombieangreb. Vi prøver bare at zombiesikre hjemmet.
Ser man hen over toppen, ser man zombieøjnene.
Man kan se dem.
De er lige der. De er enorme. Hovedet er cirka så stort.
4 ÅR UNDERVEJS
Lad kampen begynde.
3.375 FILMDAGE I 60 LANDE
400.000 TIMERS KAMERAFÆLDE-OVERVÅGNING
6.600 DRONEFLYVNINGER
Jeg ser maddingen.
911 DAGE TIL SØS
2.000 TIMERS DYKNING
600 PERSONER TOG PÅ OVER 200 FILMREJSER
DETTE ER DERES HISTORIE...
Holdet er kommet Fransk Polynesiens afsidesliggende øer
i det sydlige Stillehav.
Her er hajer helt beskyttet.
Det er et af de sidste få steder,
hvor de stadig trives i deres tidligere antal.
Jeg er klar.
Kalder dykker. Overfladen her.
Kan du høre mig?
Ja, højt og tydeligt. Kan du høre mig?
Højt og tydeligt.
Skifter.
Nyd dit dyk, og lad os finde nogle hajer.
Krydser fingre.
Det er let at finde hajerne.
Okay, her er de.
Masser af hajer.
De er samlet i hovedkanalen
og hænger i tidevandsstrømmen.
Men kampen imod sådan en stærk strøm
er hårdt for dykkere.
For at filme hajernes jagt om natten er der brug for kraftigt undervandslys.
De har monteret det på en scooter, der hjælper imod strømmen.
Dette er en undervandsscooter.
LYSMAND
Den kan trække en dykker. Lyset er lige her.
Det sidder forrest. Heromme er propellen. Som en torpedo med lys.
Den er designet til at oplyse et så stort område af revet,
at de kan filme hele sceancen.
Lidt uhyggeligt...
...at hajernes øjne reflekterer.
Lyset fungerer godt, så holdet svømmer ned imod kanalen.
Hajerne er upåvirkede af lyset
og begynder at jage.
De er alle sammen her, ikke?
Dykkerne går forsigtigt frem og holder afstand til hajerne.
Masser af hajer og en anden stemning end om dagen.
De er helt tændt. De er aktive.
Pas på derinde.
Lige da det hele går i gang, går lyset ud.
Tilbage til båden.
DET ØSTLIGE RUSLAND
Få arter er så svære at finde som den sibiriske tiger,
og Our Planet-holdet har fået en utrolig idé til at filme dem.
Vi sætter os i skjulene
og håber at kunne optage omkring...
KAMERAMAND
...800 timer...
...i en lille trækasse...
...når vi er færdige.
For at få en chance for at filme tigeren
skal de selv opholde sig midt i tigrenes territorium.
De bruger specialbyggede skjul, der kun lige kan huse én person.
Det er lidt som camping...
KAMERAMAND
...bare en sær form for vintercamping,
hvor man søger et sted med god udsigt til tigre.
Skjulene skulle stå præcist,
så de fik den bedste udsigt.
Men måske er nogle lidt for nøjeregnende.
Det er som at flytte ind i et nyt hus,
hvor man ikke ved, hvor noget er.
Problemet er, at huset er...
...meget lille.
Og vi har mange ting her.
Kameraholdet skal bo i skjulene i de næste to vintre.
-Okay, vi ses. Hej, Paul. -Tak. Okay, hej.
Farvel.
I seks dage ad gangen åbner de ikke engang døren.
Jeg bliver ikke derinde.
Sibiriske tigre har de største territorier af alle kattedyr, og de er notorisk sky.
Ved at bo i skjulene håber de at få en chance for at være der i rette øjeblik
uden at forstyrre tigeren.
Mens de andre sidder tålmodigt i kassen,
bruger Kieran lokale forskeres viden
til at bygge et netværk af kamerafælder
på tværs af området.
Min mest ubehagelige opgave.
Den mindste bevægelse udløser disse kameraer,
så han skal jævnligt tjekke dem.
DAG 15
Umiddelbart er det ikke lovende.
Det ligner mere af ingenting.
Pokkers.
DET NORDØSTLIGE CANADA
Et Our Planet-hold er i Canadas arktis.
De har hørt, at visse steder langs kysten
i blot nogle få uger om året har isbjørne lært at gøre noget særligt.
I deres basecamp ved Barnoin River i Quebec
viser bjørneguiden Alain dem fabelagtige optagelser fra året før.
De er tvunget i land af den smeltende is,
så bjørnene har lært
at fange fisk i floderne.
Dette korte festmåltid giver dem værdifuld energi
i den længere og længere isfri sæson.
Der er masser af fisk der, og vi ser af og til ulve fiske med dem.
-Godt, vi har lave forventninger. -Ja, præcis.
Men kun få floder er lavvandede nok til, at bjørnene kan fange migrerende fisk.
De ligger over 100 kilometer længere nordpå,
og holdet kan kun nå dem med en lille vandflyver.
Hvis I siger, vi får godt vejr...
BJØRNEGUIDE
...er chancen for at se isbjørne fange fisk omkring 90 - 95 procent.
-Perfekt. -Intet problem.
DAG 2
Holdet afskrækkes ikke af lidt småregn og tester udstyret.
De håber at optage de første undervandsbilledernogensinde
af fiskende isbjørne og har bygget en særlig kamerafælde til det.
Ja.
Står den vandret?
Nej, den er vist lidt skæv.
Da den fungerer...
...gør de resten af kameraerne klar.
Nu skal de blot få dem hen til en isbjørn.
DAG 3
Udbredt tåge fra 400 m til tre km, så...
...vejret er uegnet til flyvning.
I kan måske flyve 1,5 km, så rammer I en tågebanke
og...
Nul sigtbarhed. Så sidder I fast.
DAG 4
-Endnu en dag i lejren. -Ja.
Vi tænkte på at veje os med alt udstyr. Vi begyndte i går.
14,5 kg.
DRONEPILOT
Dronen er vejet. Sådan.
112 kg. Der er 93 kg tilbage.
Åh, det er ikke godt.
Jeg udgør overvægt for flyets maksimale kapacitet.
Da jeg åbenbart er den fedeste,
bliver jeg efterladt, og det huer mig ikke.
Lad os se engang. Hvad er vi på?
Vi er på 102,5 kg.
-Hvad? -Jeg ved det!
Der er spist for mange pandekager.
DAG 5
Det bekymrer mig lidt, vi kun har én uge mere.
Helt sikkert. Vejret styrer alt,
vi gør hver dag.
Godt nyt i Fransk Polynesien.
Lyset fungerer igen.
For at få de bedste scener må holdet helt ind blandt hajerne,
så de behøver ekstra beskyttelse.
Bidsikre ringbrynjedragter.
Bruger man den ikke, er der stor risiko for at blive bidt.
Alt er i orden sikkerhedsmæssigt.
KAMERAMAND
Så der er ingen frygt. Der er bare intensitet, spænding og opstemthed.
I aften samles hajerne i endnu større antal.
Der er godt nok mange hajer.
Ved at bruge sin erfaring
vurderer Doug nøje, hvornår de kan gå tættere på.
De ser okay ud i aften. Jeg rykker ind.
Ved at være rolig og svømme langsomt
kommer kameramanden helt ind
midt blandt de jagende hajer...
Der er mange hajer.
...og kan filme hundredvis af toprovdyr
midt i et madorgie...
...uden selv at være på menuen.
Der sker virkelig noget.
Jep, vidunderligt.
Man er lige midt i en rovdyrsscene, og man føler sig meget lille.
Nu om dage ser man kun den slags
udspille sig i Fransk Polynesien,
hvor hajerne er beskyttet.
Der var så mange hajer, der jagede sammen,
og de var så tæt på hinanden,
at det var som en flod.
Det var helt specielt. Jeg nyder virkelig den del af det.
Disse toprovdyr spiller en afgørende rolle for vores kystnære haves tilstand.
Vi er nødt til at beskytte hajerne i alle vores have, så de igen kan trives.
DET ØSTLIGE RUSLAND
Der er gået en måned,
og de begivenhedsløse dage går langsomt.
Her er intet at lave, så I får en rundtur i skjulet.
DAG 39
Vi gør det hurtigt og stille.
Lad os begynde.
Det er min store kniv,
termometer,
en æske nødder,
satellitradioudstyr,
te, kaffe,
toiletpapir,
nødblus til at skræmme tigeren, hvis den vil spise mig.
Som om.
Dunstøvler til at holde fødderne varme,
kedel, kogeblus, alle mine gasting,
flaske til at tisse i.
Der er toilettet.
Jeg sidder der en gang om dagen for fornøjelsen.
Selv jeg keder mig nu.
DAG 62
Der er gået to måneder, og Kieran er i gang med rutinetjek.
Det ser ud til, kameraet stadig virker.
Der er mange optagelser på dette...
...kort.
Spørgsmålet er af hvad?
Meget tigerføde.
Men stadig ingen tiger.
Sejt.
Vi har en ... los. Det er første gang, vi ser det her.
Det er ikke en tiger, men det er et sejt dyr.
Men ikke det dyr, de søger.
Men samme aften får Paul besøg.
DAG 75
Jeg er åbenbart omringet af måske to tigre.
Jeg ved ikke, om I kan høre det, men den...
...brøler stadig derude, og der lader til at være...
...endnu en tiger....
...der svarer tilbage.
Så...
Jeg er klart det rette sted.
Jeg må bare håbe, de også er her i morgen.
Det er en skøn lyd.
Desværre er de to tigre væk den næste morgen.
Det er godt nok smukt.
Men forskerens kamerafælder bekræfter Pauls aftenbesøg.
-Ikke snorke i nat. -Nej, det tiltrækker dem.
-Forbløffende, ikke? -Jo, fedt.
Krydser fingre.
Så vi bør se denne ... denne tiger.
Frustrerende tæt på, men stadig ikke til at filme.
12 MÅNEDER SENERE
Det er andet år med optagelser,
og kamerafældeholdet finder nogle lovende tegn
på vejen til bjergkammen.
Det er nyt.
Og de fører i den rigtige retning.
De fører ned ad sporet og så op i dette område, hvor der ingen sne er.
Tigeren fortsatte vist op på bjergkammen til kamerafælderne.
Nu har holdet prøvet sig frem og lært
de mest sandsynlige tigerruter
igennem skoven at kende.
Men Kieran ved fra erfaring,
at kattedyrene stadig er yderst følsomme over for ethvert tegn på mennesker.
Der skal meget held til at få succes.
Endelig begynder kamerafælderne at give pote.
Åh, mand. Jeg kan ikke tro det.
Dette er to års arbejde.
To års arbejde for nærmest bare få minutters optagelse,
og...
...så ser man det, og det er det hele værd.
Denne bjergkam er det perfekte sted med bjergene i baggrunden, et godt lys
og en linseoverstråling, og så er der det utrolige dyr...
Det er bare ... Altså, det er...
Ja, ufatteligt.
Der er ingen garanti for succes ved arbejde i skjul.
Tigeren skal selv komme til en,
og det gør holdenes to vintre i skjulet til en umådelig bedrift.
Men takket være en holdindsats har vi nu nogle få, dyrebare billeder
af de tilbageværende sibiriske tigre på vores planet.
Lad kampen begynde.
Arbejde i en varm, dampende og myggeinficeret jungle
er en prøvelse for enhver.
-Der var dybt. -Pænt dybt. Det er ret dybt.
Det kalder vi et hul.
Men fra et filmperspektiv
er dette område af regnskoven virkelig et helvede.
Det her er latterligt.
Men for dem, der gerne går i sumpen, er Suaq-reservatet på Sumatra
hjemsted for særlig dyreadfærd.
De orangutanger, der lever her, har lært at lave og bruge redskaber.
De er de eneste af deres art, der gør det.
SUMATRA, INDONESIEN
Uberørte orangutangområder er svære at finde.
Efter tre udmattende rejsedage
får de en forsmag på, hvilke udfordringer der venter.
Det virker nærmest, som om hele skovbunden
er strikket sammen. Som om, hvis jeg tager en slyngplante her...
INSTRUKTØR
...og trækker til, snubler nogen i den 50 meter væk.
Noget, man ser alle steder, er disse rødder. Disse luftrødder.
Det er som hækleløkker, og de er overalt i denne skov.
Man går derudaf,
får foden fanget i sådan en, og så ligger man ned.
Den er ikke engang 6:30, og jeg er allerede gennemblødt.
Fest og farver.
Skovens sans for humor.
Er du okay?
Orangutangerne bruger al deres tid i trætoppene.
De kommer aldrig ned på jorden og er i konstant bevægelse.
Det store problem bliver at følge med dem...
...og få en ren optagelse
igennem al løvet.
Uvidende om den kamp, der foregår nedenfor,
er orangutangerne i deres element.
Vi har most frem gennem underskoven for at filme en orangutang med sin unge,
og hun er altid ti sekunder foran os. Det handler altid om sekunder.
Man opstiller kameraet og har få sekunder til at gøre klar,
fokusere og starte op,
men på den tid er hun oftest væk,
så man får intet.
KAMERAMAND
Intet.
Det er nærmest umuligt.
Ikke umuligt, vel.
Skal vi bare sige svært?
Svært.
Meget svært.
Matt, jeg har et vigtigt spørgsmål.
Ja, hvad er det så, Huw?
Hvor mange opstillinger har vi haft pr. billede?
25.
Så 25 gange...
25 gange tænd og sluk kamera...
Trække kamera og trefod igennem junglen.
Trække, ja, skrabe skinneben...
...gå i vand til livet.
Efter alt det ender vi med blot...
Ingenting. Vi ender med ingenting.
Dage bliver til uger...
...og livet i junglen begynder at tære på Matt.
Han er nødt til at tage en uplanlagt pause.
Det er en tvungen pause. Jeg har det her...
Det er allergi over for en plante, ligesom med giftsumak.
Uheldigvis har det ramt hele bagsiden af benene.
Jeg prøver at få det til at tørre ud i solen.
Jeg er ikke solbader, men altså...
...det kan være nødvendigt som nu.
DET NORDØSTLIGE CANADA
Vejret arter sig endelig,
så vi kan filme isbjørne.
Vi har siddet her nærmest en evighed. Måske i ti dage.
Men...
...nu sker det.
DAG 10
Regnen er endelig aftaget nok til, at holdet kan drage nordpå.
Da de endelig kommer i luften,
står det klart, at alt den regn har ændret noget.
Der er meget mere vand overalt end normalt.
I det område, måske.
Bjørn til venstre.
Endelig ser holdet en bjørn.
De fortsætter til fods i håbet om endelig
at få optagelsen.
Men da de nærmer sig, kan de se,
at ikke alt er, som det bør være.
Selv om her er bjørne, er der ingen tegn på, at de fisker.
Det lader til, at al den regn har fyldt floderne meget mere end normalt,
så fiskene har kunnet svømme direkte op til søerne
uden at blive fanget i vandpytter på vejen.
Det kan være derfor, bjørnene ikke fisker.
Under vandet bekræftes holdets frygt.
På denne årstid burde floden være fyldt med fisk,
men der er intet, bjørnene kan spise.
Holdet må erkende, at vejret har besejret dem,
så de må vende tomhændede hjem.
Pointen med ferskvandsfilmen var at vise, hvor vigtigt det er,
at den rette mængde vand rammer disse systemer til rette tid.
Det her viser det faktisk præcist,
fordi den forkerte mængde vand ramte systemet,
og den adfærd, vi ville filme, kan ikke finde sted.
Det er godt for fiskene, men klart skidt for bjørnene og os.
Vi fik ikke optagelsen af den simple årsag,
at vandstanden er for høj.
Fiskene fanges ikke. Bjørnene får ikke mad.
Vi kan ikke filme noget, der ikke sker.
Meget frustrerende. Jeg tror, alle føler, vi fejlede på en måde.
Sådan er naturen. Man vinder ikke altid.
Det er sket her i 20 år for Alain, men ikke i år.
Vejret i Arktis er blev sært med tiden,
og i denne sommer var vejret det værste i 15 år.
Det regnede stort set hele tiden. Skyet, høj vandstand, så fiskene ikke kom...
...for hurtigt til søerne, og bjørnene ikke kunne fiske, så det er...
...sære miljømæssige klimaforandringer, der...
...rammer Arktis hårdt, og... dette er et godt eksempel.
Med klimaforandringerne bliver planetens vejr og strømmen af ferskvandet
meget sværere at forudsige.
Det er frustrerende for filmholdet,
men for de vilde dyr truer disse hurtige ændringer hele deres eksistens.
På Sumatra hviler et forventningspres stadig på Matts skuldre.
Han må fortsætte
med at søge efter orangutanger, der bruger redskaber.
Der er sket uendeligt lidt indtil videre,
men ofte kan måneders optagelser munde ud i blot få minutters handling.
Huw og Matt klør på og ved, heldet kan vende på et øjeblik.
Åh, godt.
Ja, godt.
Den der gnaskelyd...
...betyder, at de spiser myrer. Man kan høre det et godt stykke væk.
Orangutanger bruger ofte redskaber, når de søger efter myrer.
Det kan være det øjeblik, holdet har ventet på.
Igennem bare et lille hul i løvet får de det første glimt af det, de kom for.
En hun bruger en pind
til at grave myrer ud af reden.
Dyr bruger meget sjældent redskaber. Heller ikke vores nærmeste slægtninge.
Det er et gennembrud for holdet.
Det er utroligt at se og være vidne til.
Jeg er vildt glad for, at vi faktisk fik optaget det her.
Det var hårdt, men det er det hele værd.
De sumpede forhold, der gjorde det svært for holdet,
er også præcis det, der har beskyttet dette lille regnskovsområde
imod udnyttelse.
Nu brødføder dette område den største forsamling
af Sumatra-orangutanger i hele verden,
og det menes at være, den eneste levedygtige bestand.
På blot få årtier er over 50 procent af Sumatras regnskov forsvundet.
Resten kan forsvinde i disse individers levetid.
DET VESTLIGE GRØNLAND
Store-gletsjeren i Grønland
er stedet for Our Planets mest nervepirrende optagelser.
Isfronten rager 100 meter op over havets overflade
og 400 meter ned under den.
Om sommeren brækker blokke på størrelse med skyskrabere af,
og al isen under vandet kommer bragende op til overfladen.
Med tre uger til at filme i,
sker det måske kun én gang.
Men disse isfald betyder, at gletsjeren bevæger sig og måske snart kælver.
En transporthelikopter har fragtet det landbaserede hold.
Men luftholdet i en anden helikopter er forsinket.
De kun slå lejr og vente.
Der er dagslys døgnet rundt,
så en kælving kan filmes på alle tider af døgnet.
20 DAGE TILBAGE
Bare mere småt.
Ja, også derovre.
-Den må ryge. -Ja.
16 DAGE TILBAGE
Det er næsten midnat.
Der er stadig fuldt dagslys.
Er lyset ikke nok til at holde en vågen,
så er der en masse lyde, og jeg tror, de lyder højere inde i teltet.
Går man ud, er alt stille. Går man ind igen...
Sådan der.
De ser mere og mere is falde.
Men luftholdet mangler stadig.
Men i dag skinner solen, og gletsjerne er vågnet.
13 DAGE TILBAGE
Vi har været lidt nervøse for, at den kælver, før de når frem.
Det bygger op.
DEN CALIFORNISKE GOLF I MEXICO
Man behøver ikke helikopter for at filme fra luften.
Holdet bruger en anden løsning på det åbne hav.
Tak.
-Ja, der er maddingen. -Jeg kan se maddingen. Du kører.
-Eksponeringen er god. -Rykker. Hold maddingen. Sådan.
Okay, smider den.
Synet af dyr på det åbne hav er uforudsigeligog ofte kortvarig.
Det har altid været en udfordring at filme dem fra luften,
fordi helikoptere ikke kan flyve så langt fra land.
Kast. Følg med.
Hold den. Jeg vender tilbage til båden.
-Den kommer op, ikke? -Jo.
Men med de nyeste droner...
-Smid lidt mere. -Fint?
Fantastisk.
...kan vi omsider oppefra se
disse begivenheder på det åbne hav.
Endelig har vi en så hurtig drone...
INSTRUKTØR
...og så lille, at den kan lette fra båden.
Når vi er så langt fra kysten, giver det os en masse spændende muligheder.
Holdet er taget til den Californiske Golf i Mexico
et af de bedste steder i verden
at se blåhvaler.
En blåhval.Vores første blåhval. Vi...
Vi så den lige nu. Den er enorm.
En åbenlys udtalelse om en blåhval, men...
...den er kæmpestor.
Hold da op.
Du godeste!
Den er oppe.
En god start, men holdet har et større mål:
At filme en blåhval-mor
og hendes unge fra luften.
Drone klar. Kør.
Det kræver to at filme.
Hector styrer dronen, og Olly styrer kameraet.
Dronen skal på plads,
og den bedste højde og vinkel for optagelsen skal findes.
Hold den der.
Blåhvaler kommer kun op i to-tre minutter ad gangen,
før de dykker i op til 15 minutter.
Det er kort tid til at få alt til at spille sammen.
-Hvor er den? -Der.
Ikke for meget imod solen.
Lyset er skarpt.
For meget. Vi prøver igen.
Åh, hun dykker.
Så hurtigt.
Hun er væk.
RUSLANDS ARKTISKE KYST
Det lille rum.
Koldrum, midlertidig filmning og en spand.
Den gør vi stort i.
Det er glamouren.
Det er Hector, Patrick, Anatoly, Evgeny og Max.
Her spiser og sover vi,
tørrer ting og får varmen.
Her sover vi alle.
En, to, tre personer sover der. Det er luksus.
Var det rundvisningen?
Ja, der er ikke mere. Så er der udenfor. Der er meget mere.
De levende døde.
BIOLOG
Zombieangreb. Vi zombiesikrer stedet.
Zombier.
Det er midt om natten, og vi blev vækket af...
Hytten er helt omringet af hvalrosser.
Overalt, hvor man ser ud, hvor generatoren er, revnen i døren
og hullet den vej, er vi omringet af hvalrosser. Utroligt.
De banker på siden af hytten. Den ryster nærmest.
Stødtænderne mod væggen.
Fantastisk.
Det er spændende, for vi ønskede, de kom, så det er genialt.
Som at være omringet af wookieer.
Vidste vi ikke bedre, var det skræmmende.
Da holdet kom til Rusland
for at filme den største samling af hvalrosser på Jorden,
forventede de ikke, de ville komme og banke på.
Stranden er fuldstændig proppet.
Problemet er, at hytten er helt omringet.
Der er hvalrosser overalt.
Hvalrosser spærrede alle udgange, så der kunne kun filmes ét sted fra.
Hytten er omringet, så vi filmer fra taget.
Vi har både haft solskin og hagl.
Der er al slags vejr på én dag.
Optagelser fra taget i dårligt vejr har sine begrænsninger.
Det, holdet faktisk ventede på,
var en chance for at få dronen i luften.
Der er ophold i vejret, hvalrosser overalt og et ophold i hvalrosserne.
Så vi prøver at få dronen op og få synet på film.
Ja, langs kystlinjen.
Der er ufatteligt mange.
Titusindvis af hvalrosser overalt.
Stranden og klipperne er fyldte.
Der er tusindvis i vandet.
Kun fra luften kan man virkelig se omfanget af dette syn.
Over 100.000 hvalrosser trukket op på én strand.
Der er ingen tilbage.De forsvandt i nat.
Ufatteligt. Fra 80.000 hvalrosser, der dækkede hver millimeter af stranden,
er der nu ingen.På én nat. Utroligt.
DEN CALIFORNISKE GOLF I MEXICO
Ok, der er han.
Han er oppe, ja.
-Letter du? -Vi kører.
Okay, fremad.
Der er han.
-Skarpt til venstre. -Skarpt til venstre.
Skarpt til venstre.
Under disse perfekte forhold, hvor hvalerne ikke tager sig af dronen,
kan holdet få rigtige gode næroptagelser.
-Kører. Til højre. -Til højre.
Ja, hold den.
De har endda optaget en spisende hval.
Dens store hals fyldt med vand og krill.
Han spiser.
-Lidt frem. -Langsomt.
Han lyder ret tæt på.
Hold da op.
Vi fik en vidvinkel af en spisende hval.
Hold da op. Afsted.
Kør videre. Godt.
Ja.
Mor og unge. Afsted.
-Ja. -Klar?
Ja.
Sådan. Op, til venstre.
-Venstre. -Fint. Ikke vride.
Fortsæt fremad.
Ja, hold til venstre.
Okay. Åh, smukt.
Hold den der. Vi holder.
-Okay, holder. -Ja, fint. Det er smukt.
Bare hold den forsigtigt på ham.
Hold den. Vi har den.
Vi går forsigtigt tilbage over ham.
Smukt. Der er den.
Hun kommer lige imod dronen. Lige på hende.
Man kan se ansigtet.
Hold da op. Skønt.
At se noget af ungen og dens ansigt
og se den dykke under moren og komme ud igen og den slags var...
Det er helt klart vinderen.
Det var meget specielt.
Ved deres smarte brug af droner
kunne holdet optage disse sjældne, intime øjeblikke...
...der viser en ny blød side af det største dyr, der nogensinde har levet.
DET VESTLIGE GRØNLAND
Ved gletsjeren høres den lyd, alle har ventet på.
10 OPTAGELSESDAGE TILBAGE
Ikke et sekund for tidligt.
Hej, Jamie.
Velkommen til Sore.
Ja, smukt.
Men da luftholdet endelig er på plads, falder gletsjerens aktivitet pludselig.
7 OPTAGELSESDAGE TILBAGE
De kan kun vente...
...og håbe, den kælver, før de løber tør for tid.
4 OPTAGELSESDAGE TILBAGE
Det skal nok gå fint.Solen kommer frem,
gletsjeren kælver, og vi får optaget det hele.
2 OPTAGELSESDAGE TILBAGE
På sidste dag.
Det er typisk sådan.
Der kommer endnu et stykke op fra bunden.
Der er mere til højre.
-Hvor? -Til højre for den der.
-Der er stykker... -Det stykke.
Jeg ville bruge vidvinkel her.
Se lige den der.
De stiger, den søjle.
Okay, vi er klar.
Okay, Mateo. Fortæl, hvad du ser.
Vi siger til, hvis der er aktivitet på spidsen. Skifter.
Jeg zoomer ind. Er du på vidvinkel?
Okay, bare lige fremad.
Brækker stykket over buen mon af?
De må tæt på for at optage.
Jeg vil ikke være så tæt på.
Men hvor tæt på er for tæt på?
Lad os prøve at komme over nu.
Lad os komme lidt op.
Piloten undviger isblokke på størrelse med lastbiler,
og det står klart, at noget større er ved at ske.
Jamie, kamera til venstre.
1 TIME TILBAGE
Hele fronten ryger.
En kilometer is brækker af fronten.
Og en halv kilometer is under vandet
brager mod overfladen.
Jean Michel, få os så tæt på, du kan.
Okay, hold den stille og roligt.
Det er skønt.
Kan vi komme lidt ned?
Ja, det er godt.
Jean Michel, træk op.
Piloten skal navigere rundt om 75 mio. tons is,
der vælter ned i bugten.
Bredere.
Ja, det er rigtig godt.
Lad os prøve at komme rundt om.
Kan vi komme venstre om det?
Utroligt syn.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Vi arbejder rundt om isbjergene.
I må fortælle os det, hvis flere kælver.
Det skal vi nok, men ... for dælen.
Det var ufatteligt.
Hvordan var det for jer?
Vildt smukt.
Det var som et videospil.
Vi fløj rundt om den del, og så kom et helt bjerg
op ad havet og vendte og drejede sig.
Så du, vi gik højt op, da den kælvede?
-Vi fik planvinklen. -Ja.
-Så kiggede vi ind... -Så så vi...
...noget faldt. Hele fronten brød sammen.
Vi kom ind lige i dét sekund.
-Det så vi. -Den anden var lige så enorm.
Gigantisk. Det kom op til venstre for os.
-Det glemte jeg, ja. -Han sagde: "Bredere!"
Trak I jer på dér, eller...
På et tidspunkt gjorde jeg, for jeg så et isbjerg i spejlet.
Så sagde han: "Træk op. Hold da op!"
Jeg hørte Adam: "Her. Okay. Kamera til venstre. Nej!"
Jamie bagved: "Åh gud! Det er ... Åh gud!"
Det mest fantastiske, jeg har set og filmet.
Det er det værd.
-Helt fabelagtigt. -Ja.
Åh, mand.
Kedlen er sat over.
Åh, mand.
På den russiske kyst er kendte polarboere dukket op.
Dette er isbjørneland.
Heldigvis er den russiske hvalrosbiolog, Anatoly Kochnev,
ingen nybegynder,
når det handler om at undgå isbjørne.
Han har udviklet sin egen metode til at håndtere dem: En lang pind.
Jeg stikker, han bliver, og jeg stikker rundt om ham.
Ja.
Ja. Se, og jeg er en isbjørn.
Ja.
Det bekymrer mig, vi kun har en pind, når vi kan se 12 bjørne herfra.
Men jeg stoler på Anatoly. På videnskaben.
-Kom. -Jeg vil helst ikke af sted nu.
Anatolys pindeteknik samt årevis
af erfaring i at læse isbjørne
lader til at holde dem stangne.
De er fede og glade.
Der er ikke nogen bjørne, der ikke er rolige. De går lige forbi en.
Når de får færten af en, går de lidt væk og holder lidt afstand. De er helt rolige.
Da bjørnene var rolige, kunne holdet fokusere på hvalrosserne på vej i land.
Men de forventede ikke det, der fulgte.
Hvalrosklatring til toppen af klipperne væk fra mylderet nedenfor.
Jeg forstår ikke, de vil derop.
Altså...
...til toppen af den mest stenede del af klippen.
På toppen af de 80 meter høje klipper hviler de sig,
til de skal ud i havet igen efter føde.
Det sidste stykke er meget stejlt, og de...
Det er meget stejlt. Det stykke.
Åh gud.
Forsigtig.
Der ryger en.
Der er en på kanten.
Det værste, jeg har filmet.
De er ikke bygget til at klatre. Det er den dårligste evolutionsstrategi.
Jeg fatter det ikke.
Det er så frygteligt. Man begriber ikke, hvorfor...
Den ser hvalrosserne i havet og vil bare hen til dem,
og den aner vist intet om at falde. Jeg ved ikke, hvad det er.
Deprimerende, men nu irriterer det mig, hvor latterligt det er, at de...
De bliver ikke skubbet. Den gik bare ud over kanten.
Der er nok 2-300 døde hvalrosser på det korte strandstykke her.
De er udmattede, for de skal svømme 160 km
efter føde og så tilbage her for at sove.
Før sov de på isen, dykkede, spiste og sov på isen. Let.
Nu svømmer de langt hertil og klatrer i klipper.
De er udmattede og falder og...
...dør enten i faldet eller knuser hinanden,
fordi så mange tusinde er samlet på så lille en strand.
Let mad for isbjørnene.
Isbjørnene angriber dem ikke. De falder bare i døden
helt af dem selv nu, da de ikke kan komme ned.
De er ikke bygget til at klatre.
Det skyldes klimaforandringerne.
De ville være på isen, hvis de kunne, men de er tvunget på land.
De er til fare for dem selv.
Det er hårdt at se på. Det er bare...
Og så er det ikke en...
...hurtig død. De falder bare...
...og får indre skader og ligger bare der.
Det er hjerteskærende.
Virkelig trist.
Besøg ourplanet.com
for at læse mere om, hvordan Jorden kan trives igen.
Tekster af: Pia C. Hvid