...22 km/t. Det er 24 grader ute.
Downloaded from YTS.MX
Direkte fra WRMD Studios i Minneapolis: Dr. Jill Show!
Official YIFY movies site: YTS.MX
Og her er verten deres, dr. Jill Peterman!
Velkommen tilbake. Vi har Isabelle på linje 3.
-Hei, Izzy. Hvordan går det? -Ikke bra, dr. Jill.
-Hva har Frank gjort nå? -Han drakk med kameratene.
Hvordan er det annerledes enn andre fredager?
-Vi har årsdag i dag. -Oi.
-Han er stresset på jobben... -Izzy, Izzy.
-Ikke unnskyld for ham. -Du har rett, men jeg elsker ham.
Nei, det er ikke kjærlighet, men desperasjon.
Det oser ut fra porene dine som en billig supermarkedsparfyme.
Eau de desperasjon.
Den stramme lukta siver gjennom telefonlinja.
Beklager, men fortsetter du å dynke deg i den,-
-fortsetter han med å utnytte deg og avhengigheten din.
Dr. Jill Show. Navn? Det er én lytter foran deg. Hold linja.
Jeg er redd for å være alene. Han har ikke gjort noe så ille.
Ikke noe verre enn de fleste menn.
Han går ut for mye. Savner jeg ham når han er ute?
-Hvordan virker hun? -Hissig.
Bra. Sånn liker jeg henne.
Siden vi ble sammen, har jeg sett lite til venninnene mine.
Du har ringt inn i ukevis, og du har sagt det samme i ukevis.
-Beklager, dr. Jill. -Ikke beklag, sett ned foten.
Kjemp for selvverdet ditt og lykken din.
-Du fortjener lykke. Si det. -Jeg fortjener lykke.
-Si det som om du mener det. -Jeg fortjener lykke.
Hva må du gjøre for å være lykkelig?
-Gi slipp på ham? -Nei, du må gi slipp på ham!
-Kan du gjøre det, Isabelle? -Antakelig ikke.
Ok, da snakkes vi vel neste uke. Det ser jeg fram til.
Vi har en annen gjenganger med oss. Alexis, hvordan har du det?
-Han har gjort det slutt, dr. Jill. -Kjæresten din?
Han sa at han ikke elsket meg og aldri mer vil snakke med meg.
-Bra. -Hvordan kan du si det?
I månedsvis har du sagt at du tror han er utro,-
-at han er veldig lukket og at du er ulykkelig.
Du står fast i et avstandsforhold som burde ha sluttet for lengst.
Så ja, jeg er glad for at han dumpet deg.
-Hvordan sover du? -Unnskyld meg?
Måten du snakker ned til folk som ber deg om hjelp, folk som lider.
Hvordan sover du?
Jeg sover godt, jeg trenger ingen ved min side til å bevise mitt selvverd.
Hvis jeg ikke får det jeg vil ha i et forhold,-
-hvis partneren min ikke får meg til å føle meg vel, gir jeg slipp på dem.
Vær takknemlig for at kjæresten din gjorde det.
Jeg vil ikke leve uten ham.
Beklager, Alexis, men det er en ynkelig tilværelse.
Du har rett. Jeg er ynkelig.
Nei, ikke du, men livet ditt er det.
Men det gode er at du innser det.
Aksept er første skritt til å gjøre noe med det.
Beslutt deg for at du vil gjøre noe med livet ditt. I kveld.
Akkurat her, akkurat nå.
Det er på tide å avslutte denne ynkelige tilværelsen. Avslutt den.
-Alexis? -Greit. Jeg avslutter den.
-Bra. -Farvel, dr. Jill.
ETT ÅR SENERE
-Hva har du gjort i dag? -Jeg har møtt klienter.
Takk.
Vil du høre det siste sladderet fra stasjonen?
-Ok! -Quentin ble oppsagt.
Jøss. Ok. Når utnevner de en ny direktør?
De har gjort det. Stuart.
-Han blir fyr og flamme. -Ja.
Han er stresset, og det går ut over meg.
-Stuart roer seg ned. -Da må lyttertallene opp.
-Men vet du hva som ville hjelpe? -Ikke be meg komme tilbake.
-Jeg ber ikke. Jeg trygler deg. -Claire!
Vi har vært sammen fra starten. Det går ikke uten deg.
-Du vet at jeg ikke kan. -Hvorfor ikke?
-Et nytt program har sendetida. -Ja, det er elendig og uten lyttere.
-Stuart tar deg inn igjen på flekken. -Jeg kan bare ikke gjøre det.
Det som skjedde med Alexis, var ikke din feil. Du prøvde bare å hjelpe.
Nei, jeg prøvde å hjelpe lyttertallene.
Ville du treffe meg, Ron?
Faren min ville ikke at jeg skulle hyre deg som direktør.
Han ville ha en yngre og hippere, en som,-
-liksom meg, kunne relatere til medarbeiderne.
Jeg sa at din erfaring ville bli nyttig i tøffe tider.
Det er tøffe tider. Her er lyttertallene.
Ikke for å finne på en unnskyldning,-
-men dette reflekterer hva som skjedde på Quentins vakt.
Derfor sitter Quentin hjemme og sturer nå.
Av alle pappas mediebedrifter var WRMD den som betød mest.
Den betød nok mer for ham enn jeg gjorde.
Det plaget meg ikke, for jeg visste én ting om stasjonen.
-Den tjente alltid penger. -Tja, verdslig radio er ikke som før.
-Jeg kjenner bransjen. -Jeg mente ikke...
Siden Dr. Jill Show gikk av lufta-
-er stasjonen svekket og annonsørene flyktet. Vi må gjøre noe.
Eller mer spesifikt, du må gjøre noe med det.
Ja.
Ellers får du radiohistoriens korteste karriere som direktør.
-Hallo. -Hei, Jill! Hvordan går det?
Ikke så bra som deg. Jeg hørte om forfremmelsen. Gratulerer.
Hva skjer?
Jeg vil helst ikke prate om det i telefonen. Kan vi møtes?
-Ok. -Topp.
Kan du komme innom stasjonen i morgen?
Nei, ikke stasjonen.
Ok, kaféen nedenunder klokka 10?
-Ok. -Topp. Da ses vi.
-Ok. Ha det. -Ha det.
Dr. Jill!
-Jeg har ikke sett deg her på lenge. -Jeg har ikke vært her.
-Det vanlige? -Ja. Takk.
Espresso lungo på vei. Sett deg, så kommer jeg med den.
-Der er hun. Godt å se deg. -I like måte.
Sett deg. Jeg tar en dobbel, Daisy.
-Så... -Så...
-Takk for at du ville møte meg. -Hva er så viktig?
Du. Du er så viktig. Jeg må ha deg tilbake.
Ron og Claire har spurt meg flere ganger, og jeg har sagt nei.
Du får en stor lønnsøkning.
Ok. Espresso lungo og dobbel nytelse, dobbel moro.
-Takk, Daisy. -Vel bekomme.
-Hør her... -Det handler ikke om pengene.
-Det var hardt, men ett år har gått. -En er død på grunn av meg.
-Det vet vi ikke. -Jeg hørte det. Jeg hører det ennå.
Politiet kunne ikke koble det til noe selvmord.
Hvis noen tok livet sitt, så er det visse folk vi ikke kan hjelpe.
For hver Alexis er det tusenvis av andre du kan hjelpe.
Beklager, jeg vil ikke lage et sånt program lenger.
Hva mener du?
Irettesette innringere og klemme inn saftige replikker.
Greit. Lag programmet du vil.
-Virkelig? -Absolutt.
Ikke gjør det for min og din skyld, men for borgerne i Minneapolis.
-Det var litt for mye. -Altfor mye.
-Jeg skal tenke over det. -Gjør det.
NØDUTGANG ALARM UTLØSES OM DØR ÅPNES
-Unnskyld, er du dr. Jill? -Ja. Hei.
Å gud. Jeg hørte på deg støtt. Hva skjedde? Du forsvant plutselig.
Sånn er bransjen. Nå er det bare podkaster.
Programmet var populært, og du hjalp mange.
-Det kan diskuteres. -Du hjalp meg.
-Ringte du inn? -Nei, men jeg fulgte rådene.
Kjæresten min ville ikke forplikte seg, så jeg ga slipp på ham.
Ei uke senere møtte jeg forloveden min takket være deg.
-Har Stuart sendt deg? -Hvem?
-Ingen. Gratulerer. -Hva gjør du nå?
Jeg er i ingenmannsland.
-Kanskje du kan starte en podkast. -Ja, kanskje.
-Jill. -Jeg gjør det.
Kjempebra.
Alt er klart, jeg fant til og med den gamle stolen din.
-Takk. -Har du noen spørsmål?
-Jeg har vært programleder i årevis. -Ja, men du virker litt nervøs.
Ikke rart, du har vært borte lenge, og det er mange lyttere.
-Greit. -Ok. Lykke til.
...du blir automatisk med i trekningen om et bensingavekort.
Så hva venter du på? Kom innom. Vi ligger på Kensington ved I-35.
Direkte fra WRMD Studios i Minneapolis, Dr. Jill Show.
Her er verten deres, dr. Jill Peterman.
PÅ LUFTA
Kom igjen, Jill.
Få henne til å si noe.
Hei. Mange lurer nok på hvor jeg har vært det siste året.
En kan lese interessante teorier på nettet.
Alt fra avrusing til at jeg selger drømmefangere i Montana.
Dessverre er sannheten langt mindre interessant enn fiksjonen.
Avbrekket ble ansporet av en hendelse-
-som jeg ikke vil komme inn på nå.
Jeg vil bare si at den fikk meg til å innse-
-at jeg ikke var glad for programmet-
-og for den jeg hadde blitt som person.
Første dag jeg satt bak mikrofonen-
-var jeg en psykolog som lot som om jeg var en programleder.
Siste dag var jeg en radiokjendis som lot som om jeg var en lege,-
-som lot som om jeg brydde meg om innringerne.
Jeg ble så opphengt i lyttertall,-
-presseklipp og fasaden min på lufta.
De som ville ha hjelp, som trengte hjelp av meg,-
-fikk ikke det, iallfall ikke så god som mulig.
Det er jeg virkelig lei meg for.
Dette er mitt forsøk på å gjøre det om igjen.
Målet mitt er å hjelpe så mange av dere som mulig-
-og også hjelpe meg selv til å bli et bedre menneske.
Så selv om formatet forblir det samme,-
-gjør ikke programmet det.
Dette er det nye og forbedrede Dr. Jill Show.
Det er så mye negativitet i landet og i hele verden.
Dere får ikke noe av det fra meg.
I stedet for å irettesette og nedgjøre lytterne-
-vil jeg gjøre mitt beste for å bygge dere opp.
Heretter vil hard kjærlighet bare bli kjærlighet.
Det er iallfall håpet mitt.
Med alt det sagt, la oss offisielt åpne telefonlinjene.
La oss ta imot noen innringere.
-Dr. Jill Show. -Ja, vennligst vent.
Vi har et program.
Jeg vil ikke holde en tale, men kan jeg få deres oppmerksomhet?
En skål for Jill som er tilbake der hun hører hjemme, på lufta.
-Skål for Jill. -Skål.
Takk.
-Hvordan føltes det? -Bra, tross tausheten.
Jeg ante ikke hvor mye jeg savnet det, og dere.
-Så tusen takk, folkens. -Takk.
Forsyn dere, folkens.
Jeg vil ha din mening som venn, ikke produsent.
-Du var suveren. -Og rådene mine?
-Midt i blinken. -Det virket rustent.
Om ei uke føles det som om du aldri var borte. Det er topp å ha deg her.
-Skal jeg fylle opp? -Du trenger ikke spørre.
-Jeg tar en runde. -Hygg deg.
Jeg ble overrasket da jeg hørte at dr. Jill kom tilbake.
-Især etter alle ryktene. -Om?
At hun forsvant etter at en innringer begikk selvmord på lufta.
Det hørtes ut som et skudd, men det ble aldri bekreftet.
-Snakket dere ikke med politiet? -Jo. De gjorde ikke stort.
Vi sjekket avisene, men familier skriver sjelden at det er selvmord.
Jøss, jeg trodde historien ble større.
Direktesendinger har 5 sek forsinkelse.
Vi kuttet skuddet, så ingen av lytterne hørte det.
-Daisy! Unnskyld. -Unnskyld meg.
Skål.
-Det gikk bra. -Ja.
-Det var katastrofalt. -Jeg vet at stilen er mykere...
-Hun var respektfull. -Telefonlinjene glødet.
Det skulle bare mangle etter alle reklamekronene.
Lyttertallene vil stupe med mindre hun ber lytterne gi slipp på ham.
Saken er at hun ikke vil si det lenger.
-Det er slagordet hennes. -Ja. Jeg sa at hun ikke trengte det.
Jeg skjønner. Du sa det som trengtes for å få Jill tilbake.
Nå må du si det som trengs for å få den gamle dr. Jill tilbake.
-Jill! Kjempebra program. -Takk, Ron.
Jeg er enig. Det var flott.
-Hørte du på det? -Ja. Det er kjekt å høre stemmen din.
Kjekt å se fjeset ditt.
Det har vært en lang dag. Jeg tror jeg stikker.
Skal jeg følge deg til bilen?
-Nei takk. -Som sikkerhetssjef?
Hallo? Er det noen der?
-Hei! -Å gud. Du skremte meg.
Unnskyld. Har du noen planer i helga?
Teller klesvask?
Jeg tenkte å slepe meg til yoga-
-og demme opp for alt det gode med brunsj.
-Herlig. Jeg er med. -Topp.
-Er du kjørbar? -Kan du gi meg skyss?
Ja, kom.
-Takk, mamma. -Det er greit, vennen.
-Hygget du deg på festen? -Litt for mye.
Noen hadde det visst for gøy. Du har husarrest.
...bor helt alene i Amazonas' regnskog.
Takk for at du er med. Hva inspirerte deg til denne reisen?
Jeg likte det gamle programmet bedre Elendig
Hvorfor endringen? Dette funker ikke. Gi henne en sjanse
...bra å forlate alt kjent.
-Så du kuttet all kontakt? -Jeg fulgte litt med.
HUN ER TILBAKE DR. JILL SHOW
-Hei. -Hei sann.
-Takk for at du kom tidlig. -Hva skjer?
Jeg har fått de første lyttertallene.
-Og? -Mandag var topp.
-Dessverre falt de for hver dag. -Det er bare den første uka.
Jeg vet det, men jeg tror nok at det vennligere stilen-
-ikke er like populær.
-Det tar tid å finne nye fans. -Vi har ikke tid.
-Stasjonen holder på å gå dukken. -Hva?
Ja. Å hente inn deg var siste forsøk på å holde oss flytende.
-Og hvis det ikke går? -Ron vil skifte format.
-Til hva? -En automatisert dansekanal.
Flere lyttere, men mye billigere.
Vi to blir ikke de eneste uten jobb.
Claire og det meste av personalet må gå.
Så du ber meg gjør tingene som før. Stuart, vi hadde en avtale!
Jeg vet det. Jeg hater å trekke tilbake noe.
Beklager, men jeg vil ikke lage et sånt program igjen. Jeg kan ikke.
Du trenger ikke fornærme lytterne. Bland inn gammel dr. Jill-frekkhet.
Opplys og underhold samtidig.
-Det føles ikke bra. -Se på helheten.
Jo flere lyttere, jo flere kan du hjelpe.
-Greit, jeg jekker opp litt. -Takk! Takk.
Ron insisterer på at du skal bruke slagordet ditt.
-Det mener du ikke. -Ikke hele tida.
Bare skyt det inn iblant når det passer. Vær så snill.
Vil han ikke få barn og gifte seg som 45-åring, blir han nok aldri klar.
Leo vil at vi skal ha tid alene først, så kan vi starte en familie.
-Hvor er Li? -Hun meldte seg syk.
-Jeg fant ingen vikar. -Ok. Du ser ut til å klare det.
...uten lønna mi.
-Du er 41 år, ikke sant? -Ja. Men Leo sier at vi har tid.
Beklager, men fyren lurer deg langsomt.
Jeg skjønner ikke.
Han lar mammaklokka di tikke ut.
Ved midnatt blir eggstokkene gresskar-
-og han ikke må bytte ut kabrioleten med minibuss.
-Hva synes du jeg skal gjøre? -Vil du virkelig ha barn?
-Mer enn noe annet. -Da...
Si det.
-Dr. Jill? -Jeg synes du skal gi slipp på ham.
Virkelig? Takk. Jeg håpet du ville si det.
Da tar vi en kort pause.
Flott, Jill.
Den satt, hva?
Ditt alltid gode råd servert med et snev av forakt. Herlig.
-Det føltes ikke bra. -Pytt. Du krydret biffen litt.
-Jeg gjorde det jeg ikke ville. -Innringeren hadde ikke noe imot det.
Før fikk du kvinner til å droppe kjæresten på lufta.
Jeg dropper deg som sjef hvis du ikke stopper.
-Ok. -Dr. Jill Show. Navn?
Hører barnet ditt dårlig?
-Forvirrer matematiske begrep? -Hva?
En kaller seg Alexis.
-Hva? -Det høres ut som henne.
-Sett henne gjennom. -Det er en dårlig idé.
Vær klar med stopp-knappen. Sett henne gjennom.
Alexis linje 4
Velkommen tilbake til Dr. Jill Show.
Du lytter til WRMD Minneapolis, og vi har en Alexis på linje 4.
Hallo? Alexis?
Hei, dr. Jill. Si meg, hvordan sover du?
-Kom inn hit! -Vær med oss igjen i morgen.
-Unnskyld. -Hvorfor gjorde du det?
-Det var ikke Claire. Jeg sa ja. -Til å angripe meg på lufta?
Claire trodde det var Alexis. Jeg måtte være sikker.
Det var det. Jeg har hørt opptaket 100 ganger. Det var henne.
-Det er bra. -Hvordan?
Om hun lever, begikk ikke innringeren selvmord.
Du har intet å føle skyld for.
I ett år har jeg trodd at jeg bidro til et selvmord.
Telefonterror følger med når man lager direkteradio.
-Dette er ingen skøyerstrek. -Enig.
Jeg er lei for det hun gjorde, men det er bedre å vite sannheten.
Det betyr også at din opprinnelige stil ikke førte til noe fælt.
-Det ga gode lyttertall. -Spar meg for det nå.
Jeg vet hva du sier, og det er ikke rett tidspunkt for det.
-Ikke snik deg inn på folk sånn. -Unnskyld.
-Du virket opprørt. -Jeg har det bra, takk.
Jeg vet at jeg gjorde en feil.
Du løy om at du hadde en kjæreste mens vi datet.
-Det var ikke en feil, men et valg. -Jeg slo opp med Hailey for deg.
-Rett etter at du fant det ut. -Glimrende timing.
-Hvorfor ringte du ikke tilbake? -Jeg ville ikke snakke med deg.
Vi tar en drink, så forklarer jeg alt.
Vi datet bare noen måneder. Ingen visste noe.
-Vi sa at det kunne bli komplisert. -Og det ble det.
-Gi meg en ny sjanse. -Beklager.
HVORDAN SOVER DU?
Jill! Jill, åpne!
Jeg fikk meldingen din!
-Herregud. -Jill, åpne!
Hun vet hvor jeg bor.
-Hun? -Alexis.
Tror du det er hun som ringte?
"Hvordan sover du?" Hvem ellers? -Hvilken som helst lytter.
Nei, bare noen få kjente betydningen.
Rosene stod her da jeg kom hjem. Det var ikke tid til det.
-Var det ikke noe visittkort? -Nei, hun må ha levert dem selv.
Skal vi la være å røre i tilfelle de vil sjekke fingeravtrykk?
-Skal jeg ringe politiet? -Hvorfor ikke?
-Og si at noen har gitt meg blomster? -Du har vel rett.
-Hvor får man svarte roser fra? -Jeg vet ikke.
I visse kulturer betyr svarte roser sikkert ulike ting.
Noe dårlig, men også noe bra.
Jeg tror nok det er dårlig.
Det var bare røde roser dyppet i plantefarge. Det kan man få overalt.
-Kan en ikke finne ut hvor de er fra? -Sannsynligvis ikke.
Jeg må ringe deg tilbake.
-Hvorfor følger du etter? Hva vil du? -Ha autografen din. Er du dr. Jill?
-Ja. -Jeg tenkte meg det. Bor du her?
-Vil du ha autografen din? -Ja. Tenk at jeg virkelig møter jeg.
Jeg hørte på programmet hele tida, og jeg er så glad du er tilbake.
-Stemmen er kjent. Har vi møttes før? -Nei, vi har aldri møttes.
-Hvem skal jeg skrive den til? -Isabelle?
-Vær så god. -Takk.
Du er mye penere i virkeligheten enn på reklameskiltene. Ha det.
HVORDAN SOVER DU? DR. JILL SHOW
HVORDAN SOVER DU?
DR. JILL SHOW
Jeg får noen til å fjerne den.
Poenget er hvem som gjør dette mot meg og hvorfor.
Det er grafitti av en unge med spraymaling.
"Hvordan sover du?" Det er Alexis.
-En vi nå vet ikke tok livet sitt. -Ja, og nå forfølger hun meg.
-Jeg går ikke tilbake på lufta. -Vent, Jill.
-Dette begynte da jeg kom tilbake. -Den som gjør det, ønsker nok det.
Desto større grunn.
Den som kødder med deg, blir nok lei og stopper.
-Jeg vil snakke med politiet. -Men de tok oss ikke seriøst sist.
Jeg skal få dem til å ta meg seriøst denne gangen.
De skrev det samme på en reklameplakat for programmet.
Leit, men dette er drapsavdelingen. Hvorfor kommer dere til meg?
Vi ville gå stille med det, og dere så på Alexis-saken i fjor.
Alexis, ja. Den anonyme innringeren som skjøt seg direkte på lufta-
-og så ringte deg i går.
Ja, det skjedde neppe, men vi var forpliktet til å varsle politiet.
Som sagt kan jeg ikke gjøre mye.
-Gjorde dere noe? -Unnskyld meg?
Da vi ringte dere i fjor, prøvde dere å knytte det til et selvmord?
-Nei. -Hvorfor ikke?
Det var et mulig selvmord, ikke drap.
Vi har faktiske drap med faktiske lik å løse.
Beklager hvis det som virket som, og viste seg å være, en spøk,-
-ikke ble min topprioritet.
Skjønner. Takk for hjelpa.
-Har du vært gift? -Nei.
Et dårlig brudd? Kan en eks ha grunn til å være opprørt?
Ikke som jeg vet om.
En vraket elsker eller en sur medarbeider står typisk bak.
-Din situasjon er ikke typisk. -Fordi jeg er på radioen?
Du oppmuntrer lytterne til å slå opp med den de er sammen med.
Du overbeviste faktisk eksen min til å slå opp med meg.
Poenget er at du har fått noen fiender.
Kom.
Jeg sender deg videre til rett avdeling, men de vil si:
"Det er ubehagelig, men ingen har truet deg."
-Ennå. -Vil du ha mitt råd? Vær på vakt.
Er du virkelig bekymret, så få deg en livvakt.
Si hvis det skjer noe for min avdeling.
-Som at jeg dør? -For eksempel.
-Bortkastet tid. -Du anmeldte det.
Det hjelper lite når ei gal dame vil kvele meg.
-Hva syntes du om forslaget? -Om å få livvakt?
Jeg kan få Brett til å holde øye med deg.
Jeg vet ikke.
Bare til vi ser om Alexis eller den som står bak, tar kontakt igjen.
-Jeg klarer meg. -Sikker?
-Hallo? -Hvordan sover du?
Hvem er dette? Alexis?
Hva faen vil du?
Hei, er dette dr. Jill Peterman?
Beklager, jeg trodde det var en annen. Hvem snakker jeg med?
Jeg er journalist fra The Globe og vil snakke om innringeren Alexis.
Ingen kommentar.
Journalisten visste alt om Alexis.
Han visste om rosene, plakaten og politiet.
-Hvem andre enn oss tre vet dette? -Li, Brett, kanskje Ron.
Det har gått rykter på huset. Til og med Daisy har hørt bruddstykker.
-Jeg tror politiet lekker det. -Hvorfor?
Avisene har purk på lønningslista som varsler om kjendiser kommer.
-Hva om det er Alexis? -Hvorfor det?
Jeg vet ikke. Hva om det er en del av det hun driver med.
Det har kommet ut. Vi får bare si "ingen kommentar".
I morgen er det glemt.
-Hva med kveldens program? -Hva da?
-Skal du gjennomføre det? -Selvsagt skal hun det.
Ha Li klar, og ringer Alexis, prøver dere å spore samtalen mens vi prater.
Takk for at du ringte. Og som alltid, takk for at dere deler.
God natt, Minneapolis. Vi ses neste gang.
Det var dr. Jill Show. Bli med igjen i morgen rett her på WRMD.
Et bra program, Jill.
-Jeg trodde hun ville ringe. -Planen var god.
At vi gikk til politiet, fikk nok stoppet personen.
Jeg stopper ikke. Denne Alexis eller hva hun heter-
-plaget meg i et år, og hun slipper ikke unna.
-Politiet vil ikke gjøre noe. -Da må jeg finne henne selv.
Claire? Claire?
Å gud!
Hjelp meg, en eller annen!
Ikke rør deg. Det går bra.
Hjelp! Hjelp meg, en eller annen!
Du klarer deg. Bare ikke rør deg.
Skynd deg, skaff hjelp! Hva gjør du! Av sted!
Hvem gjorde dette?
Det går bra. Du skal få hjelp. Noen kommer snart.
Bare ikke rør deg.
Hvor lenge har du vært sikkerhetssjef?
I omkring tre år.
Bortsett fra utkjørselen og inngangen, er det andre dører?
Det er en nødutgang, men den har alarm.
-Og alle alarmene virker? -Ja.
-Hvor mange kameraer? -Tre. Ett ved hovedinngangen.
Ett ved utkjørselen og ett ved den døra.
Ok. Men ingenting i selve P-huset?
Det er et kamera, men det er ikke i drift.
-Og opptakene fins? -Ja, de siste to døgn. Det er kornet.
-Systemet burde vært oppgradert. -Bare få det, og det fort.
Jeg gikk til bilen.
Da så jeg Claire på bakken, og det var blod overalt.
-Pustet hun ennå? -Såvidt.
-Hvor lenge etter henne gikk du? -Noen få minutter.
-Mener du tre, fire? -Ja, noe sånt.
Så eller hørte du noe mistenkelig?
-Hva gjorde du da du fant henne? -Jeg ville ringe 112, men mobilen...
Det er ikke noe signal der, så jeg ropte på hjelp.
-Kom noen? -Brett kom.
-Hvem? -Brett Cundall. Sikkerhetssjefen.
Hvor fort etter at du begynte å rope kom han?
-10-15 sekunder. -Hva skjedde så?
Han løp for å skaffe hjelp, og jeg ble hos Claire.
Jeg sa at alt ville gå bra.
Så sluttet hun å puste, så jeg prøvde å redde henne.
Var det sånn du endte med hennes blod på klærne?
Du må bli med på stasjonen.
-Hvorfor trengte dere alt det? -Det er vanlig prosedyre. Du kan gå.
Hei. Jeg tenkte at du trengte skyss.
Takk.
-Har du lyst på noe? -Jeg tror bare jeg legger meg.
Du bør ikke være alene. Jeg blir på sofaen.
Hei! Hei, hei, hei!
Det er greit. Det er greit.
-God morgen. -God morgen.
-Fikk du noe søvn? -Litt.
-Skal jeg lage frokost? -Jeg er ikke så sulten.
-Ok, jeg får dra på jobb. -Ja, selvfølgelig.
Men først, det jeg sa forleden...
-Hva? -Det om å gjøre et nytt forsøk.
-Det er ikke rett tidspunkt nå. -Ok, beklager.
Lat som om jeg ikke sa noe.
Det ikke er din greie, men vurder å få en pistol til beskyttelse.
Aldri i livet.
-Takk. -Mesterfrokost?
Du bør ikke dømme. Noe hell med overvåkingsvideoen?
Jeg gikk noen timer tilbake. Ingen kom inn eller ut.
Bortsett fra Jill som kom et minutt etter Claire.
Ifølge obduksjonsrapporten ble Vic stukket i ryggen og magen.
De fant en spor som jeg testet...
La meg gjette. De tilhører dr. Jill. Jeg må snakke med henne igjen.
Hallo? Ja?
Hva?
Jeg var jo der i går.
Ok. Ja, jeg kommer så fort jeg kan.
Du ble nylig sint på miss Ashton.
Når?
Forrige fredag da hun satte over Alexis mens du var på lufta.
Hva? Hvor har du hørt det?
Ja, men jeg forble ikke sur på henne.
-Er det andre uoverensstemmelser? -Hva antyder du?
Hør her. Let etter morderen i stedet for å behandle meg som mistenkt.
-Du er ikke mistenkt. -Liksom.
-Du er interessant. -Så mye bedre.
Du var dekket av Claires blod. Vi fant dine fingeravtrykk overalt.
Vi har tidfestede opptak fra P-hus-inngangen.
Ingen var der da Claire kom inn før du kom inn.
63 sek etter, ikke noen minutter slik du hevdet.
-Jeg anslo. -Det gjorde du dårlig.
Jeg trodde jeg bare var interessant.
-Hva med Alexis-greiene? -Hva med det?
Er det ikke et sammentreff at noen plaget meg,-
-og dagen etter ble Claire drept.
Det er et utrolig sammentreff, og temmelig søkt.
Antyder du at jeg fant opp det for å få et sykt alibi?
Tanken har streifet meg.
-Bør jeg kontakte en advokat? -Du kan gå.
Jill, det er greit.
-Det er greit. -Unnskyld.
-Hvordan klarer du deg? -Det føles uvirkelig.
Hvis du trenger noe...
Takk.
Har du snakket med Claires foreldre? -Det er bare moren hennes.
-Hun flyr en av de nærmeste dagene. -Ok.
Jeg fatter det bare ikke.
Kanskje vi kan lage en hyllest på lufta i neste uke.
Spille noe klipp. Gjøre det lett, optimistisk.
Ja, det ville vært kjekt.
Hun hadde ikke begynt med radio hvis det ikke var for meg.
Vi ble plassert på samme rom på college.
Vi fant ut at vi hadde mye til felles. Musikk, klær...
Jeg lånte alltid t-skjortene hennes, ødela dem.
Hun var mer som ei søster enn en venn.
Jeg vet at det er dumt, men...
Hadde det ikke vært for meg, hadde hun ikke vært i P-huset.
-Det som skjedde, er ikke din feil. -Ikke ifølge politiet.
De tok meg inn til avhør igjen. Jeg er visst deres hovedmistenkte.
De er nok bare grundige.
Da ville de vel ha overveid at det var koblet til Alexis-greiene.
Ja, men de har nok sine grunner til å la være.
Tror du at min plageånd ikke har noe med dette å gjøre?
Jeg tror politiet vet best. Vi får la dem gjøre jobben.
-Brett! Jeg må se sikkerhetsopptaket. -Fra i går?
Gi meg en kopi av det du ga politiet. Bare skaff meg det!
Hei! Kan vi få to store svarte kaffe?
Klart det.
-Er dere fra politiet? -Ja. Briggs og min partner Fiore.
Jeg ville ikke åpne i dag, men jeg skyldte kundene det.
De sier at rutine er viktig i slike tider.
Så jeg ville bare gjøre mitt. Vær så god, det er på huset.
-Vi får ikke ta imot noe gratis. -Jeg insisterer.
-Var det Daisy Reid? -Ja.
Vi snakker med alle i bygningen, især de som parkerer nede.
Jeg fatter ikke at det skjedde her, med Claire.
-Var hun stamkunde? -Det vil jeg si.
Vet du om noen som ville skade henne?
Jeg kjenner henne ikke sånn. Vi snakket mest overflatisk.
-Når dro du i går? -Litt over åtte.
Så du noe mistenkelig på vei til bilen?
Nei, men jeg parkerer nær utgangen.
Jeg flyttet dit i fjor, for jeg likte ikke å gå gjennom der alene.
Jeg tenker på at hvis jeg hadde dratt litt senere...
-Kan jeg..? -Det er fint. Takk for kaffen.
Klart det.
Hva er planen?
Ta en runde igjen og se hva vi ikke finner på overvåkingsbildene.
Jeg snakker med radiofolkene.
Værmeldingen: Masse sol i dag, og temperaturen-
-kommer opp på 28 grader i ettermiddag.
Skyfritt i kveld og kaldere. I morgen blir det skyet.
Varmt og fuktig med makstemperatur på 36 grader...
Har du sett dette?
-Du som går til P-kjelleren? -Nei, det er Claire.
-Tror du at du skulle vært offeret? -Ja.
-Jeg vet at noen har plaget deg. -Bare se på Alexis-saken.
Jeg vet at det henger sammen.
Her er alle Alexis-anropene. De går to år tilbake.
Kan du si hvor de er fra?
Nei, det kan bare NSA, og kun hvis en forbrytelse er begått.
NSA opptar ikke selve samtalen.
Men vi har vel stasjonens lydinnhold på loggbåndene?
Ja.
-Jeg må ha alle Alexis-båndene. -Jeg også.
Hva kjører vi i Jills sendetid i kveld?
Dr. Jill Show.
-Det beste av? -Nei, et direkteprogram.
En ting var å få inn Jill på tross av en forfølger.
-Men du kan ikke forvente det nå. -Jo, faktisk.
-Ron, hør... -Se på lyttertallene.
De er skyhøye nå som alt om Alexis har blitt kjent.
De vokser når halve byen tuner inn i kveld for å høre Jills versjon.
-Synes du det er passende? -Livet går videre.
Claire ville ha ønsket det.
-Det tviler jeg på. -Stuart, du fikk Jill tilbake.
Du fikk lyttertallene på rett vei. Fortsett det gode arbeidet.
Melk denne fæle tragedien for alt den er verdt.
Vi har et problem. Du burde aldri ha blandet meg inn.
Jeg tar meg av det.
-Takk. -Takk, Daisy.
Li nevnte at hun ga politiet lydloggene.
Jeg ba Briggs prøve å finne en forbindelse til Alexis-saken.
-Hun har vel ikke funnet noe? -Ikke ennå.
Beklager, men Ron insisterer på at programmet går på lufta i kveld.
-Og du skal overbevise meg om det? -Nei, du bør vente til du er klar.
Mener du det?
Jeg har villet ha denne jobben siden jeg trådte inn i radioverdenen.
I årenes løp har jeg...
Jeg har gjort ufine ting for å stige i gradene og øke lyttertallene.
Men nå er tiden inne til å gjøre det rette.
-Er dette bare omvendt psykologi? -Nei, Jill, det er det ikke.
Jeg gjør programmet uansett.
-Virkelig? -Ja. Jeg har en plan.
-Er du sikker på at du takler det? -Det tror jeg.
Ok.
-Vil du at jeg skal bruke min stol? -Nei.
Du har alltid villet ha Claires plass. Nå har du den.
Du er produsent nå, så te deg som en.
Mange av dere vet allerede at en medarbeider på WRMD,-
-en i familien vår, Claire Ashton,-
-ble drept i går kveld i stasjonens parkeringskjeller.
Det dere kanskje ikke vet, er at i tillegg til å være produsent-
-var hun min beste venn.
Det dere heller ikke vet, er at i fjor-
-skjedde det noe ufattelig.
En innringer som kalte seg Alexis,-
-noen har kanskje hørt henne ringe inn i det siste,-
-skjøt seg selv på lufta.
Dette er en del av den samtalen.
Beklager, Alexis, men det er en ynkelig tilværelse.
Du har rett. Jeg er ynkelig.
Nei, ikke du, men livet ditt er det.
Men det gode er at du innser det.
Aksept er første skritt til å gjøre noe med det.
Beslutt deg for at du vil gjøre noe med livet ditt. I kveld.
Akkurat her, akkurat nå.
Det er på tide å avslutte denne ynkelige tilværelsen. Avslutt den.
Greit. Jeg avslutter den.
-Bra. -Farvel, dr. Jill.
Lytterne hørte aldri pistolskuddet på slutten.
Den delen ble ikke sendt. Alexis var fortvilet.
Og jeg var ikke medfølende overfor hennes behov og appell.
Jeg sviktet henne, og det er jeg oppriktig lei meg for.
Jeg sender dette fordi jeg har grunn til å tro-
-at Alexis ikke tok livet sitt da.
Hvis hun ikke gjorde det og er der ute og hører meg,-
-så ber jeg henne, jeg ber deg, Alexis, ringe. Jeg må prate med deg.
Hvis noen av lytterne mine kjenner igjen stemmen, så ring til stasjonen.
Det er viktig å få snakket med henne og sikret at hun er trygg.
Beklager, Alexis, men det er en ynkelig tilværelse.
Dr. Jill Show? Ja? Navn?
Nei, ikke du, men livet ditt er det. Men det gode er at du innser det.
-Er det Alexis? -Ja, dette er Alexis.
En ung kvinne er død. Bare seriøse anrop.
Dr. Jill Show? Ja. Navnet ditt?
La meg gjette.
Navn? Vennligst vent.
En Alexis på linje 4.
Hvis en som ikke heter Alexis vil snakke, så ring.
Vi tar en kort pause.
-Han har gjort det slutt, dr. Jill. -Kjæresten din?
Han sa at han ikke elsket meg og aldri mer vil snakke med meg.
-Bra. -Hvordan kan du si det?
Det er på tide å avslutte denne ynkelige tilværelsen. Avslutt den.
-Alexis? -Greit. Jeg avslutter den.
-Bra. -Farvel, dr. Jill.
Vi har en Alexis på linje 4.
Hallo? Alexis?
Hei, dr. Jill. Si meg, hvordan sover du?
-Har du noe til oss? -Ja. Jeg gjennomgikk lydfilene.
I det nyeste opptaket er det store forskjeller i ENF.
-ENF? -Elektrisk nettverksfrekvens.
Nesten alle digitale opptak har en elektrisk summing fra kraftnettet.
Den kommer gjerne fra en strømkilde. Lys, kraftledning, sånt.
Det er som et slags fingeravtrykk.
Det forteller når og hvor opptaket ble gjort og om det er tuklet med.
-Har noen opptak blitt tuklet med? -Det siste. Hør.
Vi har en Alexis på linje 4. Hallo? Alexis?
Hei, dr. Jill. Si meg, hvordan sover du?
ENF er en summing vi vanligvis ikke hører.
Men fjerner jeg det fra stemmesporet og skrur opp... Hører dere?
Lytt etter hopp i summingen på innringerens spor.
Dette er radiovertens spor. En fin, jevn summing.
Dette er innringerens spor.
Hoppene tyder på at dette er et sammenklipp av tidligere opptak.
-Det krever teknisk kunnskap. -Og tilgang til all lyden.
Bra jobbet. Takk.
-Hvorfor redigerte du lydfilen? -Det gjorde jeg ikke.
Bør du ikke spørre hvilken lydfil jeg mener før du benekter noe?
Nei, for jeg har ikke redigert noen lydfil.
-Jobber du ikke med det? -Bortsett fra i jobben.
Det gjorde du iallfall før du ble forfremmet da Claire ble drept.
-Jeg drepte henne ikke. -Tja.
Problemet er at du er den eneste med motiv.
Ikke gå noen vei.
Jeg fikk rapporten fra NSA.
Alle anropene bortsett fra det siste kom fra samme mobil. Et kontantkort.
-Hva med plassering? -Nær Wisconsin universitet, Madison.
Sjekk om det er selvmord i tilknytning til skolen.
Ellers må vi få navnene på alle registerte elevene fra i fjor.
-Hva med det siste anropet? -Fra 102 Columbia Avenue.
102 Columbia Avenue. Der kom siste anrop fra Alexis fra.
-Bor du der, Li? -Nei.
Hvem sin adresse er det, da?
Hei, Mr. Wells. Du har litt å forklare.
Kom inn.
Hallo?
Hva?
-Jeg trodde du var min venn. -Jill, la meg forklare.
-Hvorfor tror du jeg er her? Snakk! -Ja. Li og jeg fant på Alexis-greia.
-Hvorfor? -Jeg var desperat.
Lyttertallene var elendige, jeg fikk skapt litt oppmerksomhet.
-Så anropet forrige uke...? -Ja. Li stykket det sammen.
-Og rosene og reklameplakaten? -Ja.
-Og vi lekket det til pressen. -Utrolig at du gjorde det mot meg.
Jeg gjorde det for deg også. Alexis' selvmord pinte deg stadig.
Jeg lot deg tro hun levde så du ikke følte ansvar for hennes død.
Hvis Alexis ikke ringte, kan noen altså ha begått selvmord på lufta.
Og betyr det at alt som har skjedd med meg, ikke er knyttet til Claire.
-Jeg trodde at noen ville drepe meg! -Jeg er fryktelig lei for det.
-Slutter du? -Nei.
Nei, jeg skal fortsette med programmet på min måte.
Vet du om de har noen ledetråder på Claires morder?
-Jeg tror ikke det. -Jeg er lei for det. Dere var nære.
Jeg vet hvordan det er å miste en som man har nær.
-Dattera mi døde i fjor. -Å gud, Daisy.
-Det ante jeg ikke. -Jeg snakket ikke mye om det.
Har du det greit nå?
Når noe sånt skjer, går man gjennom ulike følelser.
Sinne, tristhet, tilbake til sinne.
Men leter etter en å legge skylda på.
Så gjør man det som må til for forhåpentlig å finne en avslutning.
-Har du gjort det? -Prosessen er i gang.
-Jeg håper du når dit. -Takk.
Pass på deg selv.
Jeg har sjekket det.
Cundall ga oss 48 timers video, og du så bare på drapsnatta.
Jeg ville se på resten.
-Hva? Ser du noe? -Det er det jeg ikke ser.
Cundall kommer inn i parkeringskjelleren.
Jeg har ham 38 minutter senere...
...der han kommer inn igjen.
-Så man ser ham ikke gå. -Han vet en vei ut uten kamera.
Vi må prate.
-Vi vet om bryteren. -Så?
Du kan komme inn og ut av P-kjelleren via nødutgangen.
Tror dere jeg drepte Claire fordi jeg ikke fortalte om en bryter?
-Bare du vet å unngå kameraene. -Hvorfor skulle jeg drepe henne?
Du lå med henne, og hun ville si det til Jill.
Du ville finne sammen med henne igjen.
Er jeg arrestert?
-Hva gjør du hjemme hos meg? -Politiet tror jeg drepte Claire.
-Hvorfor skulle de tro det? -Fordi vi lå sammen.
-Du og Claire? -Bare én gang.
-Det var en feil, jeg ville si noe... -Jeg vil ikke høre det.
-Hør, Jill. La meg forklare. -Forsvinn!
Ikke rør meg, og forsvinn fra leiligheten nå.
Brett!
Nødtelefonen, hva har skjedd?
Han slo opp, dr. Jill.
Det som skjedde med Alexis, var ikke din feil.
Bestem deg for hva du vil gjøre med livet.
I kveld, rett her, rett nå.
Jeg må ha deg tilbake.
Det er på tide av avslutte den ynkelige tilværelsen.
Avslutt den, Alexis. Avslutt den.
PÅ LUFTA
Hei. Dette er dr. Jill Peterman.
Dette er ikke mitt vanlige tidspunkt, for det er ikke mitt vanlige program.
Som mange av våre faste lyttere vet-
-ble min beste venn og kollega, Claire Ashton, drept i forrige uke.
Tidligere i kveld ble sjokkerende nok-
-en annen kollega drept.
Sannsynligvis av den samme feigingen.
En feiging som åpenbart prøver å sende meg et budskap.
Jeg har et budskap til deg.
Hvis du har noe du vil si til meg, så si det.
Du har nummeret. Ring meg. Hvis du tør.
Vi har en innringer.
Hallo?
Hei, dr. Jill. Det er Daisy.
-Daisy? Hvorfor ringer du? -Jeg har et spørsmål til deg.
-Dette er ikke rett tidspunkt. -Det er et perfekt tidspunkt.
For spørsmålet jeg har, er: Hvordan sover du?
Det samme spurte dattera mi om-
-rett før du overbeviste henne om å skyte seg selv.
-Er Alexis dattera di? -Hun var dattera mi.
Ingen bruker sitt ekte navn på radioen. Jenta mi het Hailey.
Hun datet en utro fyr ved navn Brett. Høres det kjent ut?
Så da vi snakket om at kjæresten snøt henne...
Da snakket hun om ham som var utro med deg. Ironisk, hva?
Men det som er enda mer ironisk-
-er at jeg oppmuntret henne til å ringe deg.
Jeg håpet at du ville overbevise henne om å gi slipp på ham.
Men det gjorde du ikke. I stedet var du nedlatende.
Du mobbet henne til morskap for lytterne.
Hvis du var sint på meg, hvorfor drepte du Claire?
Det skulle vært deg. Men det var hell i uhell,-
-for du fikk føle hvordan det er å miste en nær.
Men jeg har funnet en måte å avslutte det på.
Hvordan, da?
Ved å drepe deg.
-Daisy. -Jeg var villig til å tilgi deg.
Det var jeg, for du forlot programmet og viste anger.
Så brukte du mi datters død til å øke lyttertallene.
Du drepte henne, og så svertet du hennes minne.
Farvel, dr. Jill.
-Du skjøt henne. -Jeg hadde ikke noe valg.
-Hvor fikk du pistolen fra? -Brett ga meg den.
-Du hadde ikke våpenlisens. -Det var selvforsvar.
Dere har vel ikke tenkt å sikte meg?
Jeg tror vi kan la det gå.
-Er dere ferdig med spørsmålene? -Har du et sted å være?
Jeg har et program jeg skal lage.
Tekst: Anna Bjørshol www.sdimedia.com