Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX UVÁDÍ
Tak hrajte kurva s biftekem a ne s mičudou, vy zasraný nuly…
Do hajzlu!
…půl hodiny pauzička na zotavení, než bude zápas pokračovat…
Dobrý večer.
…jsme svědky fantastické…
Jeďte k cestě na El Saler. Pak vás nasměruju.
…všemocná Barça, král králů…
Jak říkám, ať hrajou kurva s biftekem…
Chcete kouřit? V tomhle taxíku můžete.
Tečou mi z nich nervy.
Blbej fočus.
…míč mají Katalánci.
Rakitić ho posílá do středu hřiště Busquetsovi.
Ten ho chce umístit…
Pardon, není lepší to vzít ulicí Gonzáleze Abarcy?
Kdepak. Tudy je to rychlejší, pane.
Trvá to dýl. Jel jsem tudy tisíckrát.
Představte si, kolikrát jsem to musel jet já, taxikář…
…nemá kam jít…
Otočte to a jeďte ulicí Gonzáleze Abarcy.
…Valencie ví, co dělá…
Tudy je to rychlejší, pane.
Dobře?
…Valencie se snaží kontrovat…
No tak!
- Gól! - Gól!
Gól!
To je ono! Jo!
Do toho!
Gól! Do prdele jo!
Mě poser! Kurva jo!
Konečně!
To mě poser.
Slušná dělovka od Francouze! Zprava vběhl do velkého vápna
a pálil tak, že Cillessen prakticky neměl šanci, zůstal stát…
Barcelona nula,
- Valencie jedna! - Není vám něco, pane?
Pane?
Pane, mluvím s vámi. Je vám dobře?
Do hajzlu!
Kurva!
Mně jebne!
Kurvafix!
Já to kurva říkal!
Říkal jsem to!
Na zvracení si otevři okno!
Otevři to blbý okýnko!
Selskej rozum, ne!
Zkurvenej posranej retard!
To musím chytit takovýho dementa?
Poslední jízda! Na to se můžu vysrat.
Kurva!
„Abychom mohli zabít, je nezbytné oběť zbavit lidskosti:
jejích pocitů,
radosti
a smutku.
Ten muž byl jistě dobrý manžel, otec,
okouzlující kolega, který v neděli dělal skvělou paellu.
Jistě měl nadání a schopnosti, které budou navždy ztraceny,
naděje a sny, které se nikdy nesplní.
Ale na ničem z toho teď nezáleží.“
KDYŽ MOŘSKÁ PĚNA ZNACHOVÍ
Děkuji.
Mockrát děkuji.
Díky.
- Díky, že jste přišli. - Děkuju.
Konečně.
Díky moc.
Pro koho?
María, pardon.
María.
Díky za vaše romány. Miluju je.
Díky, že je čtete.
Smím se zeptat?
Jistě. Ptejte se na cokoli.
Hlavní hrdina…
Chci říct… Nikdy se nevysvětlí, co mu je.
Nějaké trauma nebo tak něco?
A nevíme nic o jeho minulosti.
- Vysvětlíte to v knihách? - Ne.
Popravdě se k tomu nechystám.
Takže se nikdy nedozvíme, proč zabíjí.
Protože může.
Rychle!
Kreténe!
Valencie není přímořské město.
A nikdy nebyla.
Je to město postavené u řeky na obřím močálu.
Po staletí se vysušoval, aby se slavná valencijská půda
mohla rozšířit a obohatit celé město.
Bohatství si však užívali stále titíž.
Do 21. století vstoupilo město v okouzlení sebou samým.
Formule 1,
jachtařský Pohár Ameriky,
Město umění a věd…
Sebezahleděnost, za kterou nikdo nechce nést zodpovědnost.
Dnes není po bažině ani stopy.
To však neznamená, že neexistuje.
Je tu, jen o něco hlouběji,
jako narychlo pohřbená mrtvola,
plná úhořů…
a rákosů.
Jedni i druzí si začali rozebírat funkce v regionální vládě.
Nejdřív přišli úhoři.
Odporná stvoření, kříženci ryb a hadů,
žijící v bahně a živící se špínou.
Znám je dobře.
Nedávno jsem totiž byl jedním z nich.
Sledoval jsem, jak si podávají ruce,
jak jsou jejich objetí stejně falešná jako jejich smích.
Ambiciózní spisovatelé,
egocentričtí blogeři, pořadatelé kulturních akcí, nakladatelé.
Všichni čekali, až dorazí praví vládci močálu.
Jediný druh, který k růstu nepotřebuje hnojit,
obdělávat ani zavlažovat…
rákosy.
Vysoké a silné…
ale uvnitř duté.
To jsou praví králové močálu…
města.
Rákosy jsou v politice, ve firmách, v odborech, univerzitách i sportu.
Jsou všude.
Chvíli taky chtěl vystoupat mezi vyvolené.
Ale brzy si uvědomil, že není úhoř ani rákos.
Je jiný živočišní druh.
Mnohem nebezpečnější.
BÝVALÝ REGIONÁLNÍ MINISTR CARRETERO VYŠETŘOVÁN V PŘÍPADU GRAU
NA PRODEJ
Do hajzlu.
Promiň, zapomněl jsem se.
Jak to šlo?
Dobře.
Nejsi na tyhle blbiny starej?
Ani náhodou.
Jak nebudu trénovat, malá mi zas natrhne prdel.
Co?
Jestli mi chceš dát sodu, tak jdi do prdele.
Dáš si pivo?
Tak jo.
…u valencijského soudu vypovídal v případu Safil
bývalý regionální ministr Ferrán Carretero.
Vyšel ti ten melouch v Segorbe?
Jo, zejtra a pozítří.
Prd platěj a je to celý načerno.
- Lepší než nic, ne? - Jo.
S tímhle a prachama za motorku vyjdu.
A papíry?
Co řeknu poldům, až mě zastaví?
Něco vymyslíš, spisovateli.
Jaká strana? Nepatřím k žádné straně.
Mluvíte o něčem, co se stalo před mnoha lety
a s čím jsem samozřejmě neměl nic do činění.
Pracuji ted na Valencijské univerzitě,
kam mám také namířeno, když dovolíte.
- Děkuji. - Pane Carretero?
Neznala jsem odpověď na třetí otázku…
KONEC KORUPCE NA UNIVERZITĚ
Učila jsem se celou noc…
…obvyklé tržní chování.
HDP.
HDP je celková hodnota veškerých vytvořených statků a služeb.
Zmiňované zboží nepatří do HDP letošního roku.
Mluvíme přirozeně o zboží a službách,
které vyžadují další zpracování…
Mezičlánky, jak jsem říkal…
se tam nezahrnují.
Jen zboží a služby vyprodukované v tom roce.
To znamená,
když se letos prodá zboží z jiného roku…
Tuhle ti dali slušný kapky, co?
Neuškodila by ti trocha vychování.
Už mi takhle do hodiny nechoď.
- Chceš mě vychovávat ty? - Asi ne.
Odteď ti budou volat sem.
Je na předplacenou kartu. Na ten druhej zapomeň. Máš tam mý číslo.
Co?
Co s tím mám dělat?
Nevím. Vyndej SIMku a vraž ho do mikrovlnky
nebo si ho strč do řiti nebo co kurva chceš.
Ještě něco?
Hej!
Hej?
Je tu někdo?
Hej!
Hej?
Hej!
Haló!
Hej?
KDE SAKRA JSEŠ? HLEDÁME TĚ
Víte, kdo jsem?
Nevíte, že jste udělali chybu.
Jestli mě hned nezavezete domů, budete mít vážný problém.
Jsem chráněná osoba!
Už teď mě hledají.
Významní a vlivní lidé, kteří jsou v kontaktu s policií.
Nemáte tušení, do jakýho průseru jste se navezli!
Mlčíte?
Tak já taky.
Všechno jsem řekl novinářům a soudu.
Víc toho není.
Nic víc!
Viděli jste mě v telce a zavětřili rychlý prachy, co?
Smůla!
Jsem známá osobnost, a nejen ve Valencii!
Mám konexe všude.
A není důvod, abych byl zavřený tady!
Koho si myslíte, že tu máte?
Do hajzlu, otevřete!
Řekl jsem, nechci vás tu vidět.
Klid, jo?
Jsem v klidu. Chci jen pokecat.
Ani ve srandě.
Ani nápad.
Sklapni.
Zavři zobák!
Zkurvený černoši.
Dobrý…
Ne…
Pěkná věcička.
Panebože…
Teď mi řekneš, kdo vám prodává drogy.
Co?
Tak kdo?
Policajt. Jméno neznám, přísahám.
Policajt?
Teď si to ujasníme, jo?
Vy, černý, prodávejte věci pro černý.
- Co? - Jo.
Sluneční brejle, náramky, tyhle sračky.
Drogy? To je náš kšeft.
Ano.
Do hajzlu. Nechápu, jak černoši můžou kouřit tyhle sračky.
Ne!
Klid, chlape.
Neboj.
To nechytne.
Aby to hořelo,
musíme ti pořádně zatopit.
Ne!
Sansóne.
- Jak to jde, Toni? - Falconetti.
- Jako obvykle? - Je tu šéfka?
Šéfko?
- Všechno klape, Chemo? - Prachy jo.
Profesor se neukázal.
Čekal jsem do půlnoci.
Neodpovídá na zprávy.
Ty černochy jsem vyřešil.
Na nějakou dobu od nich bude pokoj.
Saro! Pojď sem.
- Co je, babi? - Poslyš.
Saro, skoč za tím malým parchantem
a optej se, jestli byl profesor dneska na fakultě.
- Jo, zlatíčko? A opatrně. - Dobře, babi, už jdu.
S tím profesorem to nevěstí nic dobrýho.
Musíme mít oči na šťopkách.
Jak řekneš.
Neviděli jste Frana?
Jo, tamhle je.
Frane!
Tady, Ximo nezaplatil, ale dá ti to v pátek.
Zbytek je tady. Spočítej si to, můžeš mi věřit.
Ne, dej to Tonimu v baru. Chci něco jiného.
Děje se něco?
Máš jít na univerzitu za profesorem.
- Byl jsem tam včera. Dohraju a půjdu. - Musíš teď.
Teď? Viděl jsem ho včera.
Nebuď sucharka. Koukni, jak hrajem, pak tam zajdu.
Nenuť mě teď.
Ne. Jdi do školy za profesorem.
Pak zavolej. Nebo jdi za babičkou.
- Proč tam sakra musím? - Co se děje?
Nic. Na.
Slezte, prosím.
KORUPCE JE JAKO PAELLA VE VALENCII JI UMÍ NEJLÍP
KATEDRA APLIKOVANÉ EKONOMIE PROFESOR FERRÁN CARRETERO
Tak jo.
Zakryjte si tváře, jestli chcete, ale prosím otevřete.
Prosím.
Řekni něco, ty parchante!
Vím, že tam jsi. Odpověz!
Hej?
Hej!
Vím, že tam někdo je.
Poslyš.
Prosím, řekni mi, co chceš.
- Můžeš se kdykoli projet. - To je milý, díky.
Už mám plný zuby posedávání, víš?
Mám nabídku.
Chlap, co jsem pro něj makal.
- Jde mu jen o půdu. Ten dům je nanic. - Není tak hrozný, dá se opravit.
Nedá se opravit, leda prodat. Říkám to furt.
Vlastně nechápu, že tam jezdíš.
- Jak vidím močál, mám depku. - Dobře se mi tam píše.
Soustředím se.
Dobře se ti píše.
Soustředíš se? Skvělý.
Soustředíš se, napíšeš knížku, shrábneš prachy a já ať jdu do hajzlu?
- Jestli potřebuješ peníze… - Ne! Nepotřebuju peníze, jasný?
Potřebuju prodat dům.
Každýmu jeho podíl a šmytec.
Co mu mám říct?
Je mi líto, Nacho. Promiň.
Jsi hajzl.
Co chceš slyšet?
Že toho lituju?
Neřeknu ani slovo.
Nikomu. O ničem.
O tomhle ani o ničem jiném. Přísahám Bohu.
O tom podstatném nemají ani páru.
Nezůstaly žádné stopy.
Pracuju.
Vždycky jsem dělal, co po mně chtěli. Ve straně i mimo.
I po těch soudech a zatracených kamerách.
I když mě ty svině nechaly na holičkách.
Opustili jste mě jako psa.
Nechali na pospas.
Musíš to polknout.
Jako teď.
Kdo sakra jsi?
Byl to Ferrán Carretero,
profesor aplikované ekonomie na Valencijské univerzitě.
Dříve byl regionálním ministrem třech různých resortů
a také poslancem.
Ale především byl Carretero jedním z těch kreténů,
kteří přešli z manšestrového saka a Seatu 600 na obleky na míru a Audi A8.
Ať vyhraje kdokoli, on neprohrával nikdy.
Neovladatelný vztek, který si vylil na taxikáře,
už se nikdy neopakoval.
Poté už jednal metodicky.
Carreterovo tělo zpracoval za méně než 48 hodin.
Se všemi opatřeními to bylo naprosto dostačující.
Jakmile se zbaví osobních věcí oběti,
bude práce dokončena. Bude po všem.
Ale právě v tom okamžiku
to všechno začalo.
Hotovo, Juane. Můžeš.
Kdy ho potřebuješ?
Zejtra ho chci mít rozebraný. Jako z fabriky.
Uvidíš, co najdete.
Odneste ho nahoru, ať ho dají do skladu.
Vyfoť ten nový. Pošli ho jeho otci, ať ví, že už tu je.
Ricardo?
Máme schůzku?
Ne.
Musíme se připravit, než to zjistí média a obrátí se to proti nám.
Víme, že pana Carretera naposledy viděli ve středu třetího ve 22,30.
Ten den měl přednášku a pak hrál squash na univerzitním kurtu,
aspoň hodinu a půl, s kolegou z katedry.
Odkdy se pohřešuje?
Od včerejška.
Po týdnu?
Ano.
Nahlásila to jeho sekretářka.
Ve čtvrtek a pátek dělá pan Carretero administrativu a mívá konzultace,
takže jí nebylo divné, že ho neviděla.
V pondělí si myslela, že je nemocný, ale v úterý taky nepřišel.
Nebral mobil ani domácí linku, tak zavolala na 112.
Když ho doma nenašli, zahájili vyšetřování.
Takže co teď budeme dělat?
To záleží na dostupných zdrojích.
Prvních 48 hodin bývá rozhodujících.
V podobných případech je klíčová pomoc veřejnosti.
Než jeho zmizení zveřejníme…
Nevíme jistě, že zmizel.
Paní tajemnice, vše nasvědčuje…
Příští krok musíme probrat s panem ministrem.
Mluvíme o předním politickém představiteli.
Nesmíme dopustit, aby politici mizeli.
Nesmíme dopustit, aby mizel kdokoli, paní tajemnice.
Jistěže ne.
Ujišťuji vás, že to vyhodnotíme, abyste mohli jednat.
Takže…
čekáme na další instrukce?
Přesně tak. Dám vědět, jakmile něco zjistím.
Mám v kanceláři podobný.
Obraz.
Přišel předevčírem. Jsou krásné, že?
Tudy už auto dlouho neprojelo.
K věci, chlapečku. Čas jsou peníze.
Copak?
Paní tajemnice chce vědět, co se stalo panu Carreterovi.
Kdybych to věděla, myslíš, že bych tu teď stála?
Bojíme se, že je pan Carretero na útěku.
Jeho výslech proběhl dobře, ale mají dost důkazů.
Když promluví…
Tak máme všichni průser.
Já vím.
Jde o to, že už vyšetřování nemůžeme dál zdržovat.
Policie čeká.
Ty černochy jste ututlat dokázali, ne?
Vypadalo to tam jak po táboráku.
A nebyl tam jedinej policajt.
Paní tajemnice mě požádala, abych vám za to poděkoval.
Vyřiď, že není zač. Bylo mi potěšením.
Ale nikdo se tam ničeho nedotkne, dokud se pan Carretero neobjeví.
Cože? Tak to ani ve srandě.
Investovali jsme tam fůru peněz. Co nejdřív to musí být v provozu.
Rozumíš?
Jen vyřizuji vzkaz, madam.
Pokud do týdne…
Jakýpak „madam“!
O Carretera se postaráme.
Vy se postarejte o počítání peněz.
Ať se tam neobjeví jedinej policajt.
To vyřiď.
Dnes se na půdě Ekonomické fakulty konal křest knihy
Vzestupy a pády ekonomického liberalismu.
Autora doprovázel současný regionální ministr hospodářství
a rektor Valencijské univerzity.
Nečekaně se však nedostavil
bývalý ministr a profesor ekonomie Ferrán Carretero,
kvůli jiným pracovním závazkům, dle informací od univerzity.
Zastoupil ho proděkan Ekonomické fakulty…
Dobrý den.
Spojíte mě s kanceláří pana Carretera?
Děkuji.
Dobrý den.
Rád bych mluvil s panem Carreterem.
Je mi líto, ale je pryč. Na semináři v zahraničí.
To není možné. Vede mi diplomku a řekl, ať dnes zavolám.
Bylo to na poslední chvíli, zastupuje kolegu.
Jak se s ním spojím?
- Je to důle… - Prý všechny vzkazy vyřídí po návratu.
Nechte mi jméno a číslo.
Ne, to není nutné. Děkuji.
POMOZ MI, JSEM BEZ DOMOVA
Ani uvolněná matka. Kdyby bylo něco divnýho, všimli bysme si.
- Do hajzlu. - Určitě za něj nic nechceš?
Co jsi s ním vyváděl?
Můžeš si nechat, co ti za něj zaplatí. Ale prodáš ho tak, jak je. Na díly, jo?
Šasi a skelet nech tady.
Deset souborů, jeden pro každý rok od roku 2009.
ÚDAJE O PODPISU
V každé složce je 67 dalších, jedna ke každé zakázce.
Bary, restaurace, kadeřnictví, kosmetické salony…
Pořád stejná částka, rok co rok.
Desítky tabulek, dokumentů a skenů.
Mohlo to vypadat,
že si Carretero přivydělává jako účetní v malých firmách.
Nic divného,
kdyby nešlo o bývalého ministra, poslance
a profesora s hodinkami za 14 tisíc eur a luxusním vozem.
Něco tu nehrálo.
Možná mají politikovy rozmary dost špinavý původ.
Koneckonců rákosy rostou tak vysoko a rovně z jediného důvodu.
Živí se říčním bahnem.
VINÁRNA GÓMEZ JÍDELNA
Cože, šest tři?
- Pas. - Já taky.
Dobrej.
Šest tři.
Šest pět. Jedem.
- Nula. - Hezky.
- Nula jedna. - Dubl.
Pas.
Dobrý den, co si dáte?
Dobrý den.
Můžu poprosit o lístek?
Nemáme.
Tak kafe?
Těch 67 podniků jsme měli přímo pod nosem
a jejich zavření by nevzbudilo podezření.
VINÁRNA GÓMEZ JÍDELNA
Prázdné bary, kadeřnictví bez zákazníků
a restaurace s tak hrozným menu, že tam nikdo nechce jíst.
Firmy s krátkou životností.
Stihnou akorát naplnit svůj účel:
vyprat peníze z prodeje drog.
Jednotlivě nevzbuzují pozornost.
Společně pod správným vedením posílají do oběhu miliony eur.
A kdo poskytne lepší vedení než profesor ekonomie?
K noze.
- Jak je, Červotoči? - Falco?
Jak se vede?
Něco na zahřátí.
Šetři si to a chvíli ti vydrží. Nesjeď to celý najednou.
Díky, chlape.
Cos viděl?
No…
Po profesorovi ani stopy.
Ale dneska přijel maník na motorce
a chvíli koukal na to parkovací místo.
Mám jeho espézetku.
Fízl?
Ne, neměl uniformu.
Neslezl z motorky, ani si nesundal helmu,
jenom tam zastavil a koukal.
Trochu divný.
- Jsi si jistý? - Přísahám.
Vypadal na chlapa, ale tyhle bundy…
nepoznáš, jestli tam nemá kozy.
Dobrá práce.
Kdy mi povíš, co se ti stalo s ksichtem?
Pokaždý řekneš, že někdy příště.
Můj zasranej fotr.
Lahví.
Rád mlátil matku.
Chuděra.
Až jsem jednoho dne měl dost
a vrhl se na něj.
Ten zmrd…
mi rozřezal ksicht lahví od piva.
Taky mi pojebal oko.
Nekecej.
Cos dělal?
Shodil jsem ho z balkonu.
Dostal jsem sedm let.
A sedm dalších za rvačky v lochu.
Na mluvení mě nikdy neužilo.
Se mnou mluvíš.
Tys mi nic neprovedl.
Hele.
- Jestli den dva nic neuvidíš, tak zmiz. - Dobře.
Ale bacha. Benga už jsou nervní.
Díky.
Fermíne, sraz pár stolů a dáme dětem limči.
Ale žádný zobání, ať pak jedí.
- A dones mi popelník. - Hned, paní Puri.
Co je k obědu? Paella?
Ne, Niki má narozky. Jdem do L’Estimatu.
L’Estimat?
Připravte si šrajtofli, vyšroubovali ceny.
Co je, Chemo?
Červotoč říkal, že parkoviště očumoval týpek na motorce.
Mám espézetku.
Mrkněte na to s Castañem, kdo to je a jestli s tím souvisí.
Toho vola musíme najít tak jako tak.
Nebojte.
Víš, co je na tom nejhorší, Chemo?
Nějak se mi to přestává líbit.
A když se mi něco přestane líbit, tak se to posere.
Chemo, musíš ho sakra najít.
Najdi ho, jinak se všechno rozesere.
DOPRAVNÍ INSPEKTORÁT
Ano, vyplňte jméno, telefonní číslo, číslo občanského průkazu…
Čekám tě v baru.
Musím vyplnit i telefon?
- Prosím? - A e-mail?
Ano.
Ahoj.
PRO DŮSTOJNOST VEŘEJNÝCH SLUŽEB
Čau. Co potřebuješ tentokrát?
Zaprvý nemluv valencijsky, nebo ti urvu hlavu.
Zadruhý,
chci vědět, čí je tahle motorka.
Jméno, adresa, pokuty.
Chci vědět všechno.
V jedenáct jsem zpátky.
Jasně.
Chlapče…
- Co loďka? Prý je to třída? - Co?
Loď. Neříkej, že jich máš víc?
Ne, je skvělá.
Šéfka už ji nepotřebuje, ne?
Jen jsem si říkal, kdy mě svezeš.
- Trochu zamachrovat. - Kdykoli.
A vem manželku.
Zveš mě.
Nemám drobný.
Tak na futro.
Kartou.
Ahoj, zlato. Ahoj.
Hele.
Klid, chlape.
Vem si tu, co chceš.
Kde je Carretero?
- Co? - Ferrán Carretero. Cos mu provedl?
Nevím, kdo je Ferrán Carretero.
- Ne? - Ne.
Neznám ho.
Přísahám…
- Cos dělal na univerzitním parkovišti? - Co?
- Jaké parkoviště? - Parkoviště.
- Neznáš ho? Ne? - Nebyl jsem…
Ty šašku,
jestli to nevyklopíš…
Už toho mám po krk.
Vezmu si tuhle věcičku
a hádej, koho vyzvednu ze školy?
Tvou dcerunku berunku, kokote!
Padej odsud!
Otevři! To jsem já.
Šéfko.
Panáka?
Víš, kolik peněz jsem do těch pozemků vrazila?
Jak bys to taky věděl!
Umíš jenom rozbíjet kebule.
Chemo…
Jak můžeš takhle žít, synku?
Co děláš s prachama?
Šetřím.
Odjedu do Maroka.
Až budu starej.
Koupím si tam barák,
umřu a půjdu do prdele.
Má se umírat mezi svými.
Svými, jasně.
Ne jako pes.
V lochu jsem byla jen jednou.
Bylo mi 28.
Byla jsem ve druhým měsíci.
První noc v base jsem myslela, že umřu.
Já myslela, že umírám, Chemo.
Byla to hrozná noc.
Myslela jsem, že nic horšího nemůže být.
Ani hovno.
Oba syny mi ubodali v Puerto de Santa María.
Pět let nato…
umlátili mého muže Isidra k smrti.
Víš, co mi zbylo?
Jenom dvě dcery…
šest vnoučat…
a čtyři zkurvený snachy. Snachy…
co si myslí, že jim něco dlužím, krávy jedny.
Jen Bůh ví…
že jsem všechno dělala pro ně.
Aby si nemusely projít tím, co já.
Musela jsem se spolčit s největšími hajzly…
nejhoršími zloději ve městě…
abych toho dosáhla.
Šéfko.
Cokoli potřebujete, jsem tu pro vás.
Jsem tady.
Ne, Chemo, ne.
Už jsi udělal dost.
Všechno, cos měl.
Teď je řada na nich.
Spasitele jsem nenavštívila už léta.
Snad mi pámbu odpustí.
Teď není vhodný čas ani místo, Purificación.
To mi snad Bůh taky odpustí.
Stala se nám nehoda.
Při hledání Carretera jsme zabili dělníka z Orriols.
Mrtvola v novinách. To jsme ještě potřebovali.
Mrtvý gadžo.
Jestlipak by ses tak starala, kdyby to byl cikán nebo černoch.
Můžeme vyšetřování pozdržet dva týdny.
Pak se do toho policie pustí.
To už jim budeme muset něco dát.
Já svý lidi nevydám. Už jsem jich pustila dost.
Jestli ho chceš, máš ho mít.
Zatkni si ho sama.
Určitě ti stačí pár telefonátů, abys mi sehnala jméno.
Co s ním uděláte?
Odkdy ti záleží na tom, co uděláme?
Vždycky ti šlo jen o tvůj podíl.
Orriols byla poslední kapka.
Co po mně chcete,
- je vážná věc. - Vážnější bude, když se nenajde profesor.
Vše v pořádku?
Ano.
Carretero už je nejspíš v Brazílii,
popíjí caipirinhu a šuká mulatky.
V Brazílii?
Nebo na Kajmanech.
Ale to nám může být jedno. My máme ruce čisté.
Jestli ho chce hledat, ať si hledá.
Zaneseš do baru pár dokumentů.
A pak co?
Pak…
bude mít ta zasraná cikánka utrum.
Seru na to.
Jdu domů.
To si někdo žije.
Měl ses líp učit.
Prosím?
Muñozi!
POLICEJNÍ INSPEKTOR
NA PRODEJ
H-50, detektiv Alberto Muñoz.
Došlo k útoku s následkem smrti v čísle čtyři v ulici Pere Cabanes.
Opakuji, Pere Cabanes čtyři.
Přijel jsem na místo na základě anonymního tipu.
Žádám posily. Přepínám a končím.
POHŘEBNÍ SLUŽBA SANT VICENT
Kde je holka?
U mých rodičů.
Ještě to neví.
Nevím, jak jí to řeknu.
Do hajzlu.
Promiňte.
Jste jeho bratr, že?
- Ano. - Fajn.
Je mi to moc líto.
Co se stalo?
Zřejmě loupež.
Váš bratr ho asi překvapil, když chtěl odejít garáží.
Proč si nevzali dodávku?
- Prosím? - Mohli si ji snadno vzít.
Bratr nechával klíčky uvnitř.
Aha. Ne, myslíme, že si vzali motorku. Tu…
Ducati Monster.
Tu měl, ale prodal ji.
Fajn. Komu ji prodal?
Co na tom teď záleží?
Může to být důležité.
Mně.
Aha.
Policie! Ruce před sebe! Lehnout.
Všechno prohledat. Otevřít skříně!
- Policie! Ani hnout! - José María Cortés? Kde je José María?
Pane komisaři, doprovodíte mě?
Ať tě ten čokl pokouše, hajzle.
Nenašla by se pro toho psa kulka
a druhá pro vás?
Opři se do toho, ty sráči!
Sráči.
Co čumíš?
Na co čumíš?
Tak jste našli prachy.
Půlka se jistě někde „ztratí“.
Víte, že nás tři platí stejná ženská?
Žijeme…
obklopeni zdí z rákosů, jejichž kořeny jsou ponořené v bažině.
Na první pohled je vysoký, štíhlý. Dokonce i krásný.
Ale jeho základy hnijí dole v bahně.
Kdo se někdy pokusil zbavit rákosí prorůstajícího pole, ví, co se stane.
Rákosy můžete ostříhat, spálit, nebo i posypat půdu solí…
Všechno je marné.
Parchant.
Ty vole!
Zbyli jsme jenom my dva.
Cos provedl profesorovi?
Jak myslíš.
Přece víš, jak skončí.
Je na tobě, jak to provedeme.
Je to jako první den v base.
Už víš, co se stane.
Devátého července 1989.
Jak jsem vešel, už se tam dva sráči mlátili jak o život.
Boj na život a na smrt, jako by byl konec.
Všude krev.
Dokud jeden z nich nezahučel, že už nemůže.
Ten smrad to měl spočítaný.
A pak si potřásli rukama jako kámoši.
Jako by se nic nestalo.
Čuměl jsem jak zjara.
Ptám se, co se stalo.
Víš, co mi řekli?
O co se rvali?
„Kdo tě ojebe jako první.“
O tom je život, vole.
Buď jebeš,
nebo tě ojebou.
Tak to skončíme.