Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX-ALKUPERÄISELOKUVA
Perustuu Guillermo Martínezin tarinaan "Una madre protectora"
-Vettä? -Ei, kiitos.
-Oletko varma? -Kyllä.
Hei.
-On aikaista. Menen studiolle. -Selvä.
Kello on melkein 8.
Okei. Menen suihkuun.
Kulta... haittaako, jos en tule?
Ei viivytä kauaa. Tulisit nyt.
-Täytyy herätä aikaisin. -Tiedän, mutta...
...en ole pitänyt heihin yhteyttä. Tule seuraksi.
Haluan että tapaatte toisenne.
Joohan, minun vuokseni.
Voisitko?
Tätä tietä.
Seuraa minua.
-Huomenta. -Huomenta.
-Lorenzo Royn tavarat, kiitos. -Selvä.
-Tässä. -Siinä on kaikki, eikö niin?
Oliko siinä kaikki Roylta?
Kyllä.
-Entä tuo kirjekuori? -Se kuuluu toiselle vangille.
Tätä tietä.
Mendoza! Ovi!
Sisään.
Olkaa hyvä.
Roy, lakimiehesi.
Avaa.
Julieta.
Sinun täytyy auttaa.
No niin.
Mennään.
Hei! Lorenzo, pitkästä aikaa!
Hyvä, että pääsitte molemmat.
-Miten olet pärjäillyt? -Mitä kuuluu?
-Sinun täytyy olla Sigrid? -Sigrid.
Sigrid? Lausuin sen hyvin. Minä olen Renato. Sano se.
-Renato. -"Renato." Loistavaa.
Kiitos, että toit ystäväni takaisin.
-Hei! -Älä liioittele.
-Julieta! -Miten voit?
Hän on vanha ystävä. Tai siis, nuori vanha ystävä.
Mukava tutustua. Hän oli opettajani.
Sen jälkeen hän lopetti maalaamisen. Ei tainnut olla hyvä kokemus.
En tiennyt, että olitte yhdessä. Onnea.
On paljon, mitä et tiedä. Mutta ehdimme puhua siitä.
Sisään siitä, olkaa kuin kotonanne.
Ihan mieletöntä, että olet tullut takaisin.
-Maalaatko vielä? -Kyllä, maalaan.
Työstän kokoelmaa, joka perustuu Sigridin kokeiluihin.
-Tutkimuksia ne ovat. -Anteeksi, tarkoitin tutkimuksia.
Hän on biologi. Hän tuli Argentinaan echinodermata-väitöskirjan takia.
-Menikö oikein? -Kyllä.
Autan häntä tekemään labran kellariimme.
Olen melkein tieteen ammattilainen.
Hienoa. Kiitos. Oletan, että pidät näyttelyn.
Toivon vain, että galleristit eivät ole unohtaneet tätä vanhaa taiteilijaa.
-Miten te tapasitte? -Syötävää?
Ei, kiitos.
Workshopissani. Hän oli opiskelijani.
Senkin vanha kettu. Saanko kysyä jotakin?
Etkö halua juoda, vai oletko raskaana?
Toivottavasti kumpaakin.
Yritämme lasta.
Nostetaan malja. Paluullesi -
ja Lorenzo Juniorille. Kippis.
Kippis.
Menitte nopeasti naimisiin.
Tällä kertaa halusin toimia oikein.
Kettu astui viimein ansaan.
En ole nähnyt tätä aikoihin.
-Tietysti se on Renatolla. -Kyllä, jo jonkin aikaa.
Goya sekoitti elämäni.
Oikeastaan monien elämän. Muistatko?
Miten voisin unohtaa?
Katsoin intohimoisesti, kuinka maalasit, niin keveästi.
Minä maalasin tuntikausia, eikä mitään. Sen takia luovutin.
-Aivan, nyt se on minun syytäni. -Ei!
Ei, en kadu mitään.
En ikinä ymmärtänyt, miksi rakastuin sinuun.
-En tiedä, miten kestit minua. -Kestinkö minä?
-Mitä töitä teet? -Menin takaisin oikeustieteelliseen.
Nyt teen töitä tärkeälle lakifirmalle.
Onnittelut.
Muistan hyvin, mitä mieltä olit lakimiehistä.
Teen poikkeuksen kohdallasi.
-Tämä? -Ei. Siinä on kultaa.
-Oletko nähnyt tyttäriäsi? -En. He asuvat eksälläni.
En ikinä pitänyt hänestä.
Oli minun virheeni, kun sallin sen.
-Luulin, että saisin nähdä heitä. -Mutta?
Kanada on liian kaukana.
-Tämä? -Ei.
Renato oli vähän yliampuva siinä raskausasiassa.
Hänellä oli selvästi epämukava olo. Kunhan hän ei pelästynyt.
Hänellä oli ikävä kokemus.
Vaikeita aikoja.
Ymmärrän täysin. Mekin yritämme lasta.
Niinkö? Renaton kanssa?
-Kyllä. -Mahtavaa.
Se ei ole helppoa. Käymme hedelmöityshoidoissa.
Se on rankkaa.
Entä tämä?
-Lorenzo? -Niin, kulta?
Hain tavarasi.
-Ettekö varmasti halua jäädä? -Ei.
-Tulemme toiste takaisin. -Toki.
Sano Renatolle, että soitan hänelle -
sen näyttelyn vuoksi, ja...
...oli hienoa nähdä teokseni hänen luonaan.
Minä sanon.
Oli mukava tutustua. Kiitos, kun huolehdit ystävästäni.
Nähdään.
-Mene sisään. -Selvä.
Teidän jälkeenne, rouva.
Älä sano enää sanaakaan.
Emme todellakaan halua, että toistat saman tarinan.
Anna minun hoitaa puhuminen, okei?
Kuunteletko?
Kyllä, kuuntelen.
Täytyy vakuuttaa tuomari siitä, ettet ole uhka,
ja että sinut voi vapauttaa takuilla.
-Uhka? -Niin.
Olet antanut siihen syytä, vai mitä?
Lupaa, että autat minua tekemään ilmoituksen.
Sinusta on tehty ilmoitus. Mikä sinua vaivaa?
Ehkä olet menettänyt järkesi tai juot taas, mutta haluan että näet poikasi.
Haluan, että maalaat taas. Haluatko sinä?
Et usko sanaakaan, mitä sanoin.
Sinä uskot niin.
"Järjen uni synnyttää hirviöitä" Francisco de Goya, 1799
-Herra. -Kiitos.
Herra.
-Juotavaa? -Kuule...
Pyysin jo kollegaasi tuomaan lasin vettä.
Voin hakea itsekin.
Sigrid, tule tänne.
Lopeta tarjoilu.
-On vielä aikaista. -Mutta kukaan ei ole tulossa.
-Älä nyt, et voi tietää. -Hei!
-Minä tiedän. -Olenko myöhässä?
Juuri ajoissa.
Täällä on viisi muukalaista, jotka tulivat ruoan takia.
-Haluaisitko juotavaa? -En.
Renato tapaa keräilijöitä, joten hän ei päässyt.
Mutta hän tulee käymään tällä viikolla. Raukka poti syyllisyyttä.
Ihan turhaan.
Hän auttoi minua tämän kanssa. Siinä on enemmän kuin tarpeeksi.
Oletko syönyt?
En.
Aurinko Gudhjemin yllä.
Se mitä sinun ei tee mieli syödä, "aurinko Gudhjemin yllä".
-Sigrid teki sen. -Syökö joku tätä?
Otin sen riskin.
Sinun oli pakko, hän on vaimosi.
Olet oikeassa.
Jos et halua maistaa sitä, voin tarjota...
voitaikinaleivoksia.
Meillä on myös rakfiskiä, kananmaksapateeta.
Tekikö hän kaiken itse?
Kyllä, hän näki paljon vaivaa. Enemmän kuin minä.
Ja hän on todellakin jättänyt minut varjoonsa, se on fakta.
Onnenpekka. En osaa keittää edes munaa.
Sinulla oli muita hyveitä.
-On edelleen. -Epäilemättä.
Näin Renaton, hän näytti onnelliselta.
Sinäkin näytät hyvältä.
Näytät nuoremmalta.
Sitä se...
...rakkaus teettää.
Mahtavaa. Turha kainostella sitä.
Minä myönnän sen.
D'Arcy Thompson?
Oletko kuullut hänestä?
Näin hänen kuvituksiaan kirjassa, joka kuului ex-poikaystävälle.
Hän oli matemaatikko.
Tapasin hänet sinun jälkeesi.
Koko sarja perustuu hänen luonnoksilleen.
Hän räjäytti tajuntani. Kundi selitti evoluution matemaattisilla malleilla.
Se oli kuin kasvavaa geometriaa.
Hän käytti logaritmisia spiraaleja selittämään evoluutiota...
-Herra. -Mitä?
Oliko se vaalea nainen vaimosi?
-Kyllä. -Hän tarvitsee sinua.
-Palaan pian. -Okei.
Mikä on?
En voi hyvin.
Varmaan se rehkiminen. Tapahtuiko jotakin?
Haluan kotiin.
Okei, lähdetään pian.
Minun täytyy lähteä nyt.
Nyt?
Voitko mennä yksin?
Olen raskaana.
Mitä?
Oikeasti?
Kyllä.
Milloin sait tietää?
Pari viikkoa sitten.
Miksi et kertonut?
Halusin olla varma.
Kulta, se on hyvä uutinen.
Kyllä.
-Etkö ole iloinen? -Olen.
Joten kun 90 päivän lähestymiskielto oli ohi,
menit tapaamaan poikaasi, niinkö?
Kukaan ei saa nähdä poikaani. Kukaan ei saa nähdä häntä.
-Hän yrittää sanoa... -Anna hänen puhua loppuun, rouva.
-Yritämme saada tähän tolkkua. -Hra Roy...
-Poikasi viettää normaalia elämää. -Ei.
Hän käy tarhassa päivittäin.
Minulla on sosiaalityöntekijän ja lastenlääkärin raportit.
Meillä on korvannipukat kiinni ihossa ja siniset silmät.
Lorenzo on tunnettu taiteilija. Hänellä ei ole rikosrekisteriä.
-Se oli yksittäistapaus. -Pelkään toisin.
Tämä on herra Royn toinen väkivaltainen teko.
Eristäytyminen sekä etäisyys vastasyntyneeseen poikaan -
saattoivat aiheuttaa epävakautta.
Edustettavasi tarinassa ei ole mitään järkeä.
Meidän pitäisi harkita psykiatrista hoitoa.
Ei, se olisi liikaa. Ehkä asiantuntijan lausunto.
Mitä hittoa oikein selität?
En tarvitse psykiatrista apua tai asiantuntijoita.
Uskon, että se olisi paikoillaan.
-En ole hullu! -Kyse ei ole sinun mielipiteestäsi.
-En ole hullu! -Kiitos.
-Kiitos, rouva. -Hei sitten.
-Haluatko tietää sukupuolen? -En.
Oletko päättänyt klinikan?
Synnytän kotona.
Saanko kysyä miksi?
Sillä tavoin minäkin synnyin. Haluan jatkaa perinnettä.
Kunhan tiedät riskit.
Sairaalassa on vaarallisempaa.
Kotona ei ole sairaalaviruksia.
Puhumattakaan tämän maan keisarinleikkauksista.
Siitä ei seuraa mitään hyvää.
Emme halua lastamme sairaalahoitoon.
-Sinulla on vielä aikaa päättää. -Kiitos.
-Vauvasi voi hyvin. -Niinkö?
Pyydän vain joitakin rutiinikokeita.
Minulla on hyytymisongelma.
Mahdollisesti protrombiinin mutaation.
-Siinä on trombofilian riski. -Oletko lääkäri?
Olen biologi, tein testini itse.
Kukaan ei tehnyt niitä niin aikaisin.
Minun täytyy aloittaa hepariinihoito mahdollisimman pian.
Voin ohjata sinut hematologille.
Aika on kahden viikon päästä,
ja tuloksissa menee viikko.
Silloin on jo myöhäistä.
Olen saanut keskenmenon jo kerran. En anna sen tapahtua uudelleen.
En voi määrätä mitään ilman diagnoosia,
varsinkaan kortikosteroidia tai hepariinia.
Ymmärrän.
Kiitos, olitte kovin ystävällinen.
Odotan ulkona.
Haluatko tietää sukupuolen?
Se on poika.
Olette kolmas tapaamamme lääkäri. Anteeksi.
He murehtivat vain synnytyksestä, vaikka isompiakin riskejä on.
Rauhoitu. Tyttäreni syntyivät synnytyslääkärin avulla,
sairaalassa, keisarileikkauksella, eikä mitään pahaa tapahtunut.
Ovatko he täällä... isänsä kanssa?
-Älä nyt. -Eli jotain tapahtui.
Anteeksi, en tarkoittanut.
Okei, tehdään näin.
Hankitaan kätilö.
Jätä se minun huoleksi. Etsin sopivan.
-Okei. -Kyllä?
Kun Lorenzo tuli, hän oli aivan mahdoton.
Hänen oli vaikea rauhoittua, pysyä aikataulussa, sopeutua paikkaan.
-Annoitteko lääkityksen? -Kyllä.
Annoimme haloperidolia, mikä on antipsykoottinen,
ja rauhoittavia, joita vähennettiin asteittain, kunnes hän vakaantui.
Mikä diagnoosi on?
Ei ollut helppoa todeta sitä.
Lorenzo kärsii Capgrasin oireyhtymästä.
Mikä se on?
Irtikytkentä visuaalisen tunnistusjärjestelmän -
ja emotionaalisen muistin välillä.
Hän on vakuuttunut, että lähisukulainen -
on vaihdettu identtiseen huijariin.
Tunteiden ja muistojen välillä vallitsee eräänlainen dissosiaatio.
Miguel, ovi.
Minä uskon, että Capgrasin oireyhtymä -
on tässä tapauksessa väliaikaista.
Kasvosokeus,
jonka aiheutti trauma hänen taannoisesta avioerostaan.
Mutta hän on kunnossa.
Hän voi hyvin.
Lorenzo.
Sinulle on vieraita.
Lorenzo.
-Hei. -Hei.
No?
-Miten voit? -Hyvin.
Pidätkö siitä?
Kyllä.
Joskus olimme nilviäisiä veden ympäröiminä.
Niin kuin pieni Henrikimme.
Mikä on?
Jokin tuossa hajussa saa minut voimaan pahoin.
Se ei voi olla öljyväri.
En tiedä, mutta voin pahoin.
Niitä ei olla tehty lyijystä tai muusta myrkyllisestä enää aikoihin.
Miksi väitellä? Sanoin, että voin pahoin.
En minä väittele.
En pyydä lopettamaan,
mutta täytyykö sinun maalata keskellä taloa?
Okei.
-Selvä. -Okei.
-Mitä sinä teet? -Lorenzo...
-Mitä tuo on? -Lääkkeeni.
Mikä lääke? Kuka määräsi sen?
-Kukaan ei halua lasta näin paljon. -Mutta et voi lääkitä itseäsi.
-Ei! -Kyllä.
-Ei, et voi, Sigrid. -Kyllä voin.
En uskonut, että joutuisit olla siellä niin kauan.
Laitoin heidät töihin.
Kuinka paljon jäin velkaa?
Anna olla.
Milloin saan nähdä Henrikin?
Ole kärsivällinen.
Tiedän, se on vaikeaa.
Saat olla vapaalla oikeudenkäyntiin asti.
Mutta sinun täytyy pysyä lääkityksessä.
Et voi mennä talon lähelle sinä aikana.
Muuten menet suoraan vankilaan. Ymmärräthän sen?
En välitä itsestäni.
Hän se siellä sisällä takana on.
-Hän on vaarassa. -Ymmärrän.
Et ymmärrä, koska et ole äiti.
Et voi ymmärtää.
Ymmärrät, kun sinulla on lapsia.
En voi auttaa sinua. Sinun täytyy etsiä uusi lakimies.
Mitä?
Kätesi vuotaa verta, Lorenzo.
Tässä on Gudrun. Hän auttoi synnyttämään minut ja hoiti minua.
Hän jää luoksemme, kunnes vauva syntyy.
Jääkö hän?
-Minne? -Tänne. Ullakolle.
-Emme ole puhuneet tästä. -Olemmepa.
Sovimme, että hankin apua synnytykseen.
-Unohditko? -En.
Kellarissa on luonnollista desinfiointiainetta.
-Laita sitä ja kääri se sitten. -Okei.
IHMISEN ALKIOKEHITYSOPPI
Otin kaiken mahdollisen.
Tässä on auton avaimet. Auto on kulman takana, ja...
...tässä on lääkkeesi.
Ostin sinulle tämän, jotta ne pysyvät järjestyksessä.
Et tiedäkään, mitä teimme auttaaksemme sinua.
Julietan hoito on kivulias, se oli halpamaista.
Tiedän ettei se ollut oikein, mutta en...
Ei ollut tarkoitus sanoa sitä.
Et tarkoita, mitä sanot, vai... Olemme huolissamme. Myös Sigrid.
Kun näit Sigridin, näitkö Henrikin?
-En, luulen että hän oli hoidossa. -Entä kellari?
-Näitkö sitä? -Lopeta.
Lopeta.
Olimme tukenasi tähän asti, nyt olet omillasi.
-Mitä tapahtuu? -Hän ihmettelee, etkö pidä ruoasta.
Ei ole nälkä.
Anteeksi.
Menen sänkyyn. Mennään.
Kohta. Teen ensin hommat loppuun.
Öitä.
Muutit kaiken!
Olen pahoillani.
Veimme pois stimulantit.
-Gudrun suositteli sitä, rakas. -En käyttänyt räikeitä värejä.
Kaikki on räikeää vauvalle.
Sanoin niin aiemmin.
Seinien täytyy olla pehmeän väriset.
Gudrunin mielestä minun pitäisi nukkua vauvan kanssa.
Saat nukuttua, kun minä imetän.
On parempi kaikille, jos saat levättyä.
Kaikki järjestyy.
Lupaan.
Sigrid?
Sigrid!
Avaa!
Sigrid, käske Gudrunin avata.
Mitä...?
Miksi teet näin?
Miksi en pääse sisään?
Sigrid...
Hei, söpöläinen!
Siinä, muru.
Kaikki hyvin.
Ota liitu.
-Etsitkö jotakuta? -Kyllä.
-Olen Henrikin eno. -Miten voin auttaa?
Olin lähistöllä ja halusin nähdä hänet.
En voi päästää sisään ilman lupaa. Voin soittaa hänen äidilleen.
Ei, siihen ei ole tarvetta. Halusin vain nähdä hänet.
-Voitko tuoda hänet tänne? -Hän on tuossa.
Anteeksi, sinun täytyy mennä.
Lorenzo, vuoden isä!
-Miten voit? -Onnea!
Hän antoi meidän odottaa.
Ihan kuin kiinalaisissa dynastioissa, joissa vauvat pidettiin piilossa...
Anteeksi.
-Kirjaimellisesti lukkojen taakse. -Kengät.
-Mitä? -Ottaisitko ne pois jalasta?
Niin kuin Bertoluccin elokuvassa "Viimeinen keisari".
-Toimme sinulle jotakin. -Ei olisi tarvinnut.
-Onko koko oikea? -Kyllä.
Niinkö? Etkö pidä väristä?
Ei, mutta Sigrid ostaa vain puhdasta puuvillaa. Ei värejä eikä...
-Voitte jättää takkinne tähän. -Kiitos.
Eikä kuvioita. Mutta minä vaihdan sen, älä murehdi.
-Okei. -Näytät hyvältä.
Kyllä, olen...
Olen onnellinen.
Vaikka tämä on kolmas lapseni, tunne on aivan sama.
Tulkaa sisään.
-Sisustatko uudelleen? -En.
-Etkö? -En.
Teillä on kunnia olla yksi ensimmäisiä pojan nähneitä.
Kahvia?
Mennään. Tulimme tänne, joimme kahvit, teimme mitä pitikin.
Älä hermoile, odotetaan vielä hetki.
Mennään.
Odota.
-Tuoksuu hyvältä. -Lorenzo...
Voimme tulla takaisin toistekin.
Ei, näette hänet tänään.
Oikeasti, voimme tulla myöhemminkin.
-Kerro Sigridille terveisemme. -En. Hän tietää, että olette täällä.
Hän ei ole käynyt ulkona puoleen vuoteen.
Ei hän, eikä vauva.
Hän sanoo, että Henrik on valonarka, siksi valo on himmennetty.
Ehkä se on se raskauden jälkeinen aika... Mikä se olikaan?
Lapsivuodeaika.
On mennyt 30, 40, 60 päivää. Lapsivuodeaika on mennyt ohi jo.
-Mitä lastenlääkäri sanoo? -Ei ole mitään lastenlääkäriä.
Mitä tarkoitat?
Hän on itse oma lääkärinsä. Hän ja se vanha nainen.
He tutkivat ja diagnosoivat hänet ja lukitsevat sisälle. Hän ei käy ulkona.
Mitä hän sanoo, jos haluat viedä hänet ulos?
Että se on mahdotonta.
Hän antaa lapsen minulle,
mutta hänen pitää olla hämärässä huoneessa.
Neljästi päivässä. Se on ainut yhteyteni häneen, hyvänä päivänä.
Tulemme takaisin, kun rauhoitut.
-Kyllä. -Ei.
Pysykää tässä, tulen kohta.
-Tulen kohta. -Lorenzo, odota.
-Hei, Sigrid. -Hei.
Onnea.
-Kiitos. -Hei, Henrik.
-Nukkuuko hän? -Paljon. Pieni enkeli.
Toimme lahjan. Toivottavasti pidät siitä.
Katso.
Se on kaunis, kiitos.
Se ei ole puhdasta puuvillaa.
Melkein mikään ei ole nykyään.
Lähdemme nyt, jotta vauva voi levätä.
Kiitos ymmärryksestä.
Hei sitten.
No?
Hän on suloinen.
Kyllä.
Onnea.
Kiitos.
Hän ei halua syödä sitä.
Kenkäsi!
Hän on syönyt sitä kolme päivää, nyt vasta nousi meteli.
Varmasti kuumetta.
Minä hoidan tämän. Hän ei pidä siitä, kun katsot.
Hän ei pidä siitä? Lopeta se. Lopeta. Hän ei halua syödä sitä!
-Älä huuda hänelle. -En huuda hänelle.
Lähde.
Hän palaa. Vauvaraukka.
Turpa kiinni.
Pidä huoli omista asioista.
Miksi veit hänet ulos?!
-Anna auton avaimet. -Henrik ei voi mennä ulos.
-Vien hänet sairaalaan. Avaimet! -Ei!
Ei!
Taksi!
Hei, taksi!
Gámes, Fernanda?
Sisään.
Kaikki hyvin.
Hys nyt.
Katsotaan tämä puoli.
Vain lievä kuume.
Pelottavaa, mutta hyvin yleistä tuossa iässä. Täytyy vain odottaa.
Onko vakuutusta?
Ei, ei vakuutusta.
Onko lääkeallergioita?
Hänellä ei ole lääkkeitä.
En tiedä.
-Juoko hän rintamaitoa? -Tietenkin.
-Missä äiti on? -Kotona.
-Mitä kaulallesi on tapahtunut? -Ei mitään.
Nuo naarmut voivat tulehtua. Katsotaanpa.
Ei tarvitse. Olen kunnossa, kiitos.
Olemme portilla äidin kanssa.
Tässä hän on. Kuume on kuulemma normaalia.
-Hän on kunnossa. -Sisään, rouva.
Hei!
-Minne sinä menet? -Mistä on kyse?
Sinusta on kotiväkivaltailmoitus. Et voi mennä sisälle.
-Mutta en ole tehnyt mitään. -Sinusta on tehty ilmoitus.
-Etsi joku muu paikka. -Sigrid!
Tämä on minun kotini. Sigrid!
-Onko kaikki hyvin, herra? -Et voi mennä sisään.
-Okei? -Ei, tämä on minun taloni.
-Miksi en voi mennä sisään? -Selitin jo. Rauhoitu.
-Älä pahenna asioita. -Lähde. Vai haluatko mukaamme?
Mene nyt.
Oletko kunnossa?
Mitä tapahtui?
Voinko tulla sisään?
Tietenkin.
Pysyimme aikataulussa, eikö niin?
Mittasitko kuumeen?
Kysytkö tosissasi?
Okei.
-Mitä hän sanoo? -Että hän löi häntä.
-Hän löi häntä? -Niin.
Huomenta.
-Hei. -Huomenta.
Tulin juuri oikeudesta.
Sinulla on 90 päivän lähestymiskielto.
Hän hakee myös avioeroa.
En voi uskoa tätä.
Onko mitään laillista keinoa suojella lasta hänen hullulta äidiltään?
-Lorenzo, sinä löit häntä. -Minä?
-Hän hyökkäsi minun kimppuuni. -Oletko alkanut taas juoda?
Eilen olit ihan päissäsi.
Join jälkeenpäin. En ennen. Minä vannon.
Kaksi vuotta juomatta. En ollut juonut kahteen vuoteen.
Laita itsesi tuomarin asemaan.
Norjalainen, tohtorinarvo, osaa huolehtia itseään.
Ja boheemi, jolla on juomistausta, ja joka ei ole yhteydessä tyttäriinsä.
Kyllä, menetin kaksi tytärtäni.
En voi menettää myös Henrikiä. Varsinkaan ilman syytä.
Olemme puolellasi, Lorenzo. Voimmeko pyytää tapaamisoikeutta?
Kyllä.
Voimme nopeuttaa käsittelyä, mutta mitään ei tapahdu 90 päivään.
-Sinun täytyy olla kärsivällinen. -Onko sinulla yöpaikkaa?
-Ei. -Jää tänne.
Vierashuone on sinun. Kunnes tilanne rauhoittuu.
-En halua olla riesaksi. -Et sinä ole riesaksi, Lorenzo.
Istu alas, haen kahvia.
KOLMEN KUUKAUDEN KULUTTUA
Huomenta.
Olet aikaisin ylhäällä.
-En saanut nukuttua. -Etkö?
-Tänään on se päivä. -Aivan, tietenkin.
Tässä, mitä mieltä?
Hieno. Pää liikkuu.
-Entä tämä? -Hän rakastaa sitä.
Löysin asunnon, joten jos kaikki menee hyvin, muutan ensi viikolla.
Hienoa.
Huomasitko?
-Mitä? -Että asiat järjestyvät.
Toivon niin.
Hei.
Katso.
Katso tätä.
Tein sen sinulle.
Katso.
Ei.
Missä poikani on?
Ei. Missä poikani on?!
Henrik!
Sigrid!
Sigrid?
Ei.
Avaa.
Sigrid!
Avaa!
Anna poikani takaisin!
Sigrid!
Avaa!
Avaa, Sigrid!
Avaa! Avaa!
Mitä tapahtuu? Lopeta se!
-Kiltti, auta. -Rauhoitu.
Auta minua, kiltti!
Auta!
-Poikani on siellä! -Rauhoitu!
Santos, vie hänet pois!
Liikettä!
Rauhoitu!
Tullaan!
Sisään. Odota.
Okei. Pysy paikoillasi.
Valmista.
Avaa ovi, Mendoza.
Liikettä.
Toin seuraa.
-Hei. Onko henkkarit? -Kyllä.
Okei.
Hei.
Herra, odota ulkopuolella. Et voi tulla sisään.
-Kaikki hyvin, tunnen hänet. -Et voi tulla sisään noin vain, sinä...
Anteeksi, en voinut pysäyttää häntä.
Ei se mitään. Voit mennä.
Kiitos.
Mitä teet, Lorenzo?
Toin sinulle tämän.
-En voi hyväksyä sitä. -Ei se ole lahja.
Se on minun tapani maksaa kaikesta, mitä olet tehnyt.
En voi ottaa sitä.
Siinä. Ei pahalla, mutta se toinen näytti huonekalulta.
Tuo on parempi. Katso tuota energiaa, voimaa, värejä.
Hanki uudet lasit.
Ehkä sen takia sihteerisi ei päästänyt sisään.
Tai koska mainitsin ottavani kolmea psyykelääkettä.
Tämä ei näytä lakimiehen toimistolta.
Haluan pyytää anteeksi, mitä sanoin autossa.
Teit kaiken oikein.
Et ansainnut sitä. Olin väärässä.
Olen pahoillani.
Okei.
Joten?
Oletko vielä hoidoissa?
En.
Ihan turha yrittää sitä nyt.
Mietimme kyllä adoptiota.
Entä sinä?
-Löysitkö lakimiehen? -En.
En halunnut kertoa samaa tarinaa ja vaikuttaa jälleen sekopäältä.
Haluan lakimiehen, joka ei tuomitse.
-Odota. -Sanoin, etten ole kiinnostunut.
Katso.
Sain tämän eilen.
Lue se.
Joohan. Katso sitä.
Oho.
Hän antaa sinun nähdä pojan.
Hän sanoo, ettet ole uhka.
Sinulla taisi olla väärä mielipide eksästäsi.
Siltä vaikuttaa.
No... sen takia tulin katsomaan sinua.
Tarvitsen sovittelijan.
-Se ei ole erikoisalaani. -Viimeisen kerran.
Rukoilen sinua.
Auta viimeisen kerran.
Hei.
Hei, ja...?
Katso. Näytänkö isältä? Pidätkö niistä?
-Upeat. -Hyvä.
Tätä tietä.
Artiklaan 438 nojaten rouva Jensen -
ehdottaa täyttä tapaamisoikeutta sekä yhteishuoltajuutta.
Henrik jakaa aikansa molempien vanhempien kanssa.
Lorenzolla on ollut vaikeaa, mutta hän on hyvä mies.
Haluaisin, että Henrik saa normaalin perheen.
Olen iloinen, että ajattelet Henrikin parasta.
Mitä tulee Henrikin oikeuksiin,
meidän täytyy sopia -
artikla 645 ja pykälä C.
Lupa lähteä maasta?
Päämieheni haluaa, että poika tapaa perheensä Skandinaviassa.
Ei, siihen en anna lupaa.
-Herra Roy, emme tarvitse lupaasi. -En ymmärrä.
Olet vielä ehdonalaisessa...
-et tunnista poikaasi, etkä... -Psykiatrin lausunto on väärä.
Minulle diagnosoitiin Capgrasin oireyhtymä.
Mutta tunnistan jokaiset kasvot täällä. Sinun, lakimieheni...
Poikani kasvot ovat ainoat, joita en tunnista.
-Eikö se ole mielestäsi outoa? -Rauhoitu.
Herra Roy, emme halua syrjiä.
Henrikillä on oikeus nähdä sukunsa.
Sekä äidin että isän puolelta.
Siitä ei keskustella.
Ehdotus on kiristystä.
Käytät Henrikiä panttivankina. Vastaus on ei.
Jos emme pääse sopimukseen, vedämme tarjouksen takaisin.
-Vaadimme lupaa lähteä ulkomaille. -Mennään, Lorenzo.
-Okei. -Haluan nähdä poikani.
Allekirjoitan sen, kunhan saan nähdä hänet.
Ja haluan nähdä hänet huomenna.
Huomenna?
Käykö?
Kyllä.
Laadin sopimuksen allekirjoitettavaksesi.
-Oletko varma tästä? -Kyllä.
Hei.
Hei, Henrik.
Siinä.
-Pärjäätkö? -Kyllä.
Hei, Henrik.
-Okei. Laitan tämän kiinni. -Hän on niin suloinen, ja niin iso.
Hei, hei.
Lähdemme ajelulle isän kanssa. Okei?
Hei.
Oletko onnellinen?
Kyllä. Haluan, että Renato näkee hänet. Voimmeko mennä teille?
Minun asuntoni on niin pieni.
Tietenkin.
Tässä, tässä, Renato. Sano "Renato".
Hän on suloinen!
Hän näyttää argentiinalaiselta nyt.
Tiedätkö, kuinka isäsi täytyi taistella ollakseen kanssasi?
Sinulla ei ole aavistustakaan.
Taistelit enemmän kuin minä. Sanat eivät riitä kiitokseksi.
Sitä vartenhan ystävät ovat.
Olette virallisia kummivanhempia.
-Oikeasti? -Tässä. Ota pullo.
-Minä? -Se on kunnia.
-Okei, katsotaan. -Käyn vessassa.
-Hitaasti. -Eka drinkki kummisedän kanssa.
-Tule kummisedän luokse. -Varovasti.
-"Kummisedän pitää syöttää." -Varovasti.
-Sinusta tulee vahva. -Kyllä!
Hei, hei, hei!
Eikö Lorenzo ole kanssasi?
-Luulin, että hän oli täällä. -Ei.
Lorenzo?
Lorenzo, oletko kunnossa?
Lorenzo!
Hän on poissa.
Mitä tarkoitat?
Hän on hullu. Sanoit tuomarille kantavasi vastuun hänestä.
Mitä teemme?
En tiedä.
Poika!
Hän ei vastaa vieläkään. Hän ei näe poikaa enää ikinä.
Mennään äidin luokse.
Minä menen. Ota hänet.
-Tule kummisedän luokse. -Noin.
Julieta!
Tuo on Lorenzon auto!
Tuolla on Lorenzon auto!
Rouva, tule mukaani.
Anteeksi.
Älä päästä ketään sisään.
Olen pahoillani, rouva, tiedän että olitte läheisiä.
-Missä Sigrid on? -Naisista ei ole jälkeäkään.
Mitä Henrikille tapahtuu?
Hän menee sijaiskotiin, kunnes saamme yhteyden sukulaisiin.
Olemme kummeja, me voisimme huolehtia hänestä.
Selvä, kerron tuomarille.
Anteeksi.
Mennään kotiin.
Kyllä, kulta.
KAKSI VUOTTA MYÖHEMMIN
Älä astu väleihin, niin kuin sanoin. Varpaillasi.
Mistä haluat minun menevän? Tästä?
Näytä äidille, kuinka tasapainoilet.
Todella hyvä!
Juuri noin.
Haluatko lentää?
-Katsotaan. -Haluatko lentää?
Kyllä? Okei, tule.
Henrik, lentävä mies.
-Ei, älä astu väleihin! -Mitä? En astunut väleihin.
-Haluatko jäätelöä? -Okei sitten.
Sinä istut siinä.
Katsotaanpa.
-Jäätelöä? -Suklaata?
Kyllä, suklaata!
-Näin iso? -Missä ystäväni on?
Tulen kohta.
-Kuinka iso? -Missä hän on?
Kivi, paperi, sakset.
Sinä voitat.
Tekstitys: Heidi Hautala