Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN ORIGINALFILM FRA NETFLIX
Basert på historien "Una madre protectora" av Guillermo Martínez
-Vann? -Nei takk.
-Er du sikker? -Ja. Takk.
Hei.
-Det er tidlig. Jeg stikker til studioet. -Ok.
Klokken er nesten 8.00.
Ok. Jeg tar en dusj.
Kjære, gjør det noe om jeg ikke blir med?
Vi blir ikke lenge. Kom igjen.
-Jeg må opp tidlig. -Jeg vet det, men...
...du vet jeg ikke har holdt kontakten. Bli med meg.
Jeg vil at de skal møte deg og de vil treffe deg også.
Vær så snill, gjør det for meg.
Kan du?
Denne veien, frue.
Følg meg.
-God morgen. -God morgen.
-Lorenzo Roys eiendeler, takk. -Ja, så klart.
-Her er det. -Det var alt, ikke sant?
Det var alt tilhørende Roy?
Ja, det var alt.
-Hva med den konvolutten? -Nei, den tilhører en annen innsatt.
Denne veien, er du snill.
Mendoza! Døren!
Kom inn.
Vær så god.
Roy, advokaten din.
Åpne den.
Julieta.
Du må hjelpe meg.
Kom igjen.
Kom.
Hei! Lorenzo, det var lenge siden!
Så bra dere begge kunne komme.
-Hvordan går det, kompis? -Hva skjer?
-Du må være Sigrid, sant? Sigrid? -Sigrid.
Sigrid? Jeg uttalte det bra. Jeg er Renato. Si det du.
-Renato. -"Renato." Bra jobbet.
Takk for at du fikk vennen min tilbake.
-Hei! -Ikke overdriv.
-Julieta! -Hvordan går det?
Hun er en gammel venn. Jeg mener, en ung, gammel venn.
Så hyggelig. Han underviste meg for noen år siden.
Etter det malte hun aldri mer. Hun fikk vel ikke en god erfaring.
Jeg visste ikke at dere var sammen. Gratulerer.
Det er mye du ikke vet. Men nå skal vi ta det igjen.
Kom inn og føl dere som hjemme.
Det er så kult å ha deg tilbake.
-Maler du fortsatt? -Ja, jeg maler.
Jeg jobber med en kolleksjon basert på noen av Sigrids eksperimenter.
-Ikke eksperimenter, det er studier. -Unnskyld, jeg mente studier.
Hun er biolog. Hun kom til Argentina for å skrive en avhandling om pigghuder.
-Ble det riktig? -Perfekt.
Jeg hjelper henne med å lage en lab i kjelleren vår.
Jeg er nesten proff på vitenskap nå.
Det er kult. Takk. Da skal du vel ha en utstilling.
Jeg vil det, men jeg er redd for at gallerierene har glemt en gammel kunstner.
-Hvordan møttes dere? -Noe å spise?
Nei takk.
I mitt studio, hun studerte med meg.
Man kan ikke lære en gammel hund nye triks. Kan jeg spørre deg om noe?
Liker du ikke å drikke, eller er du gravid?
Det første, og forhåpentligvis det andre.
Ja, vi prøver å bli gravide.
La oss skåle. For ditt come-back,
og for Lorenzo Junior. Skål.
Skål.
Dere giftet dere fort.
Ja, jeg ville gjøre det rette denne gangen.
Hunden lærte seg et nytt triks.
Dette har jeg ikke sett på lenge.
-Så klart har Renato det. -Ja, han har hatt det en god stund.
Goya ødela livet mitt.
Han ødela manges liv, faktisk. Husker du?
Så klart. Hvordan kunne jeg glemme det?
Jeg så deg male så lidenskapelig, så uanstrengt.
Jeg holdt på i timesvis uten å få til noe. Det var derfor jeg sluttet.
-Jaha, så det er min feil. -Nei!
Nei, jeg angrer ingenting.
Jeg forsto bare aldri hvorfor jeg forelsket meg i deg.
-Jeg skjønner ikke at du holdt ut med meg. -Hvem sier at jeg gjorde det?
-Hva gjør du nå? -Jeg gikk tilbake til jussen.
Nå jobber jeg for et firma som jobber med skattesaker.
Gratulerer.
Og jeg husker veldig godt hva du syntes om advokater.
Det står jeg ved, men jeg gjør et unntak for deg.
-Er det denne? -Nei, den har noen gullting.
-Har du truffet døtrene dine? -Nei. De bor med eksen.
Jeg likte henne aldri.
Det var min feil som ga min tillatelse.
-Jeg trodde jeg skulle få treffe dem. -Men?
Canada er langt unna.
-Denne? -Nei.
Renato tok den graviditetsgreia litt for langt.
Hun så litt ukomfortabel ut. Jeg håper at han ikke skremte henne.
Hun har hatt en dårlig opplevelse.
Hun hadde det tøft en stund.
Jeg forstår det. Vi prøver også å bli gravide.
Virkelig? Med Renato?
-Ja. -Det er fantastisk.
Det har ikke vært lett, vi går gjennom fertilitetsbehandling.
Det er lite mareritt.
Er det denne?
-Lorenzo? -Ja, kjære.
Jeg hentet tingene dine.
-Sikkert at dere ikke vil bli litt lenger? -Ja, helt sikkert.
-Vi kan komme tilbake en annen dag. -Så klart.
Fortell Renato at jeg ringer ham senere i uken
for å organisere visningen, og...
...at jeg likte å se en av mine verk på veggen hans.
Det skal jeg.
Hyggelig å treffes. Takk for at du passer på vennen min.
Jeg ser dere til døren.
-Gå inn. -Greit.
-Etter deg, frue. -Takk.
Ikke si et ord til, fra nå av.
Det siste vi behøver nå er at du repeterer den historien igjen.
Jeg tar meg av snakkingen på høringen, ok?
Hører du på meg?
Ja, jeg hører deg.
Vi må overbevise dommeren at du ikke er en trussel mot noen
og at hun kan løslate deg mot kausjon.
-En trussel? -Ja.
Du har gitt henne god grunn, har du ikke?
Hjelp meg med å skrive en rapport etter dette, lov meg det.
Du ble rapportert, Lorenzo. Hva er galt med deg?
Kanskje du klikket eller begynte å drikke men jeg vil at du skal treffe sønnen din.
Jeg vil at du skal male igjen. Vil ikke du det også?
Du trodde ikke et ord jeg sa, gjorde du?
Jeg tror at du tror på det.
"Når fornuften sover, kommer monstrene" Francisco de Goya, 1799
-Sir. -Takk.
Sir.
-Noe å drikke? -Nei, hør...
Jeg har allerede spurt kollegaen din om å hente et glass vann.
Jeg kan hente et selv om det blir vanskelig.
Sigrid, kom hit.
Slutt med maten. De har fått nok.
-Det er fortsatt tidlig. -Det kommer ikke flere.
-Kom igjen, det vet du ikke. -Hei!
-Ja, jeg vet. -Unnskyld, er jeg sen?
Du kom akkurat i tide.
Det er fire-fem fremmede her og de kom for maten.
-Noe å drikke? -Nei.
Renato har et møte med noen samlere, så han kan ikke komme.
Han kommer innom i løpet av uken. Stakkaren fikk dårlig samvittighet.
Han skal ikke ha dårlig samvittighet.
Han hjalp meg å få til dette. Jeg er veldig takknemlig, dette holder.
Har du spist?
Nei.
Sol over Gudhjem.
Den greia du ikke vil spise, heter "Sol over Gudhjem."
-Sigrid laget det. -Spiser folk det?
Jeg tok sjansen.
Hun er konen din, du måtte.
Du har rett.
Om du ikke vil smake på den, kan jeg tilby...
...bakverk på smørdeig.
Vi har også rakfisk, pâté på kyllinglever.
Gjorde hun alt det selv?
Ja, hun har jobbet hardt. Hardere enn meg.
Og hun har overgått meg, det er fakta.
Du er heldig. Jeg kan ikke koke et egg en gang.
Du hadde andre evner.
-Jeg har dem enda. -Det tviler jeg ikke på.
Jeg så Renato i dag og han så veldig glad ut.
Du ser også godt ut.
Virkelig, du ser yngre ut.
Det er...
...effekten av kjærlighet.
Det er fantastisk. Du trenger ikke være flau over det.
Jeg er først til å anerkjenne det.
D'Arcy Thompson?
Har du hørt om ham?
Ja. Jeg så noen av hans illustrasjoner i en bok som tilhørte en eks.
Han var en matematiker.
En jeg traff etter deg.
Hele serien er basert på hans tegninger.
Han overveldet meg. Mannen brukte matematikk til å forklare evolusjonen.
Det var en slags voksende geometri.
Han bruke logaritmiske spiraler for å forklare evolusjon--
-Sir. -Hva er det?
Den blonde kvinnen som var med deg, er det konen din?
-Ja. -Hun trenger deg.
-Jeg kommer straks. -Ok.
Hva skjer?
Jeg føler meg ikke bra.
Det må være anstrengelsen. Har det skjedd noe?
Jeg må dra hjem.
Greit, vi drar snart.
Jeg må dra nå, kjære.
Nå?
Er det ok om du drar alene?
Jeg er gravid.
Hva?
Virkelig?
Ja.
Når visste du det?
For noen uker siden.
Hvorfor sa du ingenting?
Jeg ville være sikker.
Kjære. Det er gode nyheter.
Ja.
-Er du ikke glad? -Det er jeg.
Så, etter 90 dager med besøksforbud,
dro du hjem for å treffe din sønn, sant?
Ingen får se min sønn. Ingen får se ham.
-Det min klient prøver å si-- -La ham snakke ferdig, frue.
-Vi prøver å forstå dette. -Herr Roy...
-Din sønn lever et helt normalt liv. -Nei.
Han er i barnehagen hver dag.
Jeg har rapporter her fra en sosialarbeider og barnelegen hans.
Sigrid, min sønn og jeg har festede øreflipper og blå øyne.
Lorenzo er en kjent kunstner. Jeg har kjent ham lenge. Han har ikke rulleblad.
-Dette var en isolert hendelse. -Det er feil.
Dette er andre gangen herr Roy har vært voldelig.
Isolasjonen og distansen fra hans nyfødte sønn
kan ha skapt den emosjonelle ubalansen.
Historien din klient spinner henger ikke på grep.
I dette tilfellet burde vi vurdere psykiatrisk behandling.
Nei, det blir for mye. Kanksje en vurdering fra en ekspert.
Hva faen snakker dere om?
Jeg trenger ikke psykiatrisk hjelp, eller eksperter.
Jeg tror det skulle være fornuftig.
-Jeg er ikke gal! -Det er ikke opp til deg, sir.
-Jeg er ikke gal! -Takk.
-Takk, frue. -God ettermiddag.
-Vil dere vite kjønnet? -Nei.
Har dere bestemt dere for en klinikk?
Vi skal gjøre det hjemme.
Får jeg vite hvorfor?
Det var sånn jeg ble født. Jeg vil holde på tradisjonen.
Så lenge dere er klar over risikoen, er det opp til dere.
Det er farligere på et sykehus enn hjemme.
Det er ingen sykehusvirus hjemme.
For ikke å snakke om dette landets preferanse for keisersnitt.
Det kommer ikke noe godt ut av det.
Vi vil ikke utsette barnet for et sykehusopphold.
-Dere har uansett tid til å bestemme dere. -Takk.
-Barnet har det bra. -Ja?
Jeg skal bare be om noen rutinetester.
Jeg har et koaguleringsproblem.
Muligens på grunn av en protrombinmutasjon.
-Det er en risiko for trombofili. -Er du lege?
Jeg er biolog, jeg gjorde testene selv.
Ingen ville ta dem så tidlig.
Jeg burde begynne med en heparinbehandling så fort som mulig.
Jeg kan sende deg til en hematolog som er spesialist i slike saker.
Timen med spesialist blir om to uker
og testresultatene tar ytterligere en uke.
Da er det for sent.
Jeg har hatt en spontanabort. Jeg lar ikke det skje igjen.
Jeg kan ikke skrive ut noe uten en diagnose,
hvertfall ikke kortikoider eller heparin.
Jeg forstår.
Takk, du har vært veldig forståelsesfull.
Jeg venter ute.
Vil du vite kjønnet?
Det er en gutt.
Du er den tredje fødselslegen vi er hos. Unnskyld meg.
De tenker bare på fødselen, men riskene under gravideten er større.
Slapp av, mine to døtre ble født ved hjelp av en fødselslege,
på et sykehus, med keisersnitt, og alt gikk bra.
Er de her...med sin far?
-Vær så snill. -Da skjedde det noe galt.
Unnskyld, jeg mente det ikke.
Ok, dette gjør vi.
Vi finner en jordmor.
La meg gjøre det. Jeg finner rett person.
-Ok. -Ok?
Da Lorenzo kom hit, var han ute av kontroll.
Det var vanskelig for ham å finne seg til rette, tilpasse seg timeplanen og stedet.
-Har du medisinert ham? -Ja.
Han fikk haloperidol, en antipsykotika,
og beroligende. De har blitt gradvis redusert ettersom han ble stabil.
Hva er diagnosen?
Det var ikke så lett å finne en.
Lorenzo har Capgras' syndrom.
Hva er det?
Ingen kobling mellom det visuelle identifikasjonssystemet
og vårt emosjonelle minne.
Han er overbevist om at en nær slekting
har blitt byttet ut med en identisk bedrager.
En dissosiasjon mellom følelsene hans og minnet hans.
Miguel, døren.
Personlig tror jeg at hans Capgras' syndrom
er midlertidig i dette tilfellet,
en prosopagnosi
forårsaket av traumet han opplevde etter den nylige skilsmissen.
Men han har det bra.
Han har det bra.
Lorenzo.
Du har besøk.
Lorenzo.
-Hei. -Hei.
Så?
-Hvordan går det? -Bra.
Liker du det?
Ja, jeg liker det.
En gang i tiden var vi bløtdyr omringet av vann.
Som vår lille Henrik.
Hva er galt?
Det er noe med lukten som gjør meg kvalm.
Det kan ikke være oljemalingen.
Jeg vet ikke hva det er, men det gjør meg kvalm.
De har ikke blitt laget med bly, eller noe annet giftig på lenge.
Hva er vitsen med å krangle? Jeg sier at det gjør meg kvalm.
Jeg krangler ikke.
Jeg ber deg ikke om å slutte å male,
men må du virkelig gjøre det midt i huset?
Ok.
-Greit. -Ok.
-Hva gjør du? -Lorenzo...
-Hva er dette? -Behandlingen min.
Hva slags behandling? Hvem skrev den ut?
-Ingen vil ha dette barnet mer enn meg. -Du kan ikke behandle deg selv.
-Nei! -Jo.
-Nei, du kan ikke, Sigrid. -Jo, jeg kan.
Jeg trodde ikke du skulle være innlagt så lenge.
Jeg fikk dem til å jobbe.
Takk. Hvor mye skylder jeg?
Glem det.
Når får jeg treffe Henrik?
Du må ha tålmodighet.
Jeg vet det er vanskelig.
Dommeren lot deg slippe ut fram til rettsaken.
Men du må følge behandlingen din.
Du kan ikke gå i nærheten av huset i den tiden.
Ellers havner du rett i fengsel. Du forstår det, ikke sant?
Jeg bryr meg ikke om meg.
Det er han som er innestengt.
-Han er i fare. -Jeg forstår.
Nei, du er ikke mor, så du forstår ikke.
Du kan ikke forstå meg.
Du forstår det når du en gang får barn.
Jeg kan ikke hjelpe deg. Du må finne en annen advokat.
Hva?
Hånden din blør, Lorenzo.
Dette er Gudrun. Hun tok i mot meg, og så var hun barnepiken min.
Hun skal bo hos oss til barnet er født.
Hun skal bo her?
-Hvor? -Her, på loftet.
-Dette har vi ikke snakket om. -Så klart gjorde vi det.
Vi ble enige om at jeg skulle finne noen som kunne hjelpe med fødselen.
-Har du glemt det? -Nei.
Det finnes litt naturlig desinfeksjon på hyllen i kjelleren.
-Ta på litt av den og bandasjer hånden. -Ok.
MENNESKELIG EMBRYOLOGI
Jeg fikk tak i alt jeg kunne.
Her er nøklene til bilen, den står rundt hjørnet, og...
...dette er alle medisinene dine.
Jeg kjøpte denne så det bli lettere å holde styr på dem.
Du aner ikke hva vi har gjort for å få deg ut av dette.
Julietas siste behandling var smertefull, det var lavt.
Jeg vet det var urettferdig, men jeg...
Jeg mente ikke å si det.
Du mener ikke det du sier og gjør... Vi er alle bekymret, til og med Sigrid.
Så du Henrik da du traff Sigrid?
-Nei, han var i barnehagen tror jeg. -Hva med kjelleren?
-Så du den? -Slutt, Lorenzo.
Slutt.
Vi har støttet deg så langt, nå er du på egen hånd.
-Hva skjer? -Hun lurer på om du ikke liker maten.
Jeg er ikke sulten.
Unnskyld.
Jeg legger meg. Kom.
Et øyeblikk. Jeg skal gjøre meg ferdig her først.
God natt.
Du endret alt!
Unnskyld, Lorenzo.
Vi tok bort stimulantene.
-Gudrun anbefalte det, kjære. -Jeg brukte ikke for sterke farger.
Alt er for sterkt for barnet.
Det var det jeg sa til deg.
Veggene må ha myke farger.
Gudrun sa at jeg burde sove hos babyen i begynnelsen.
Så får du sove godt mens jeg ammer.
Det er bedre for alle om du er uthvilt.
Alt kommer til å bli bra.
Jeg lover.
Sigrid?
Sigrid!
Åpne opp!
Sigrid, si til Gudrun at hun skal åpne.
Hva i...?
Hvorfor gjør du dette mot meg?
Hvorfor har du låst meg ute?
Sigrid...
Hei, fine!
Sånn ja, kjære.
Det er greit, kjære.
Hent litt kritt.
-Ser du etter noen? -Ja.
-Jeg er onkelen til Henrik. -Hva kan jeg hjelpe med?
Jeg var i området og ville treffe ham.
Du slipper ikke inn uten tillatelse, skal jeg ringe moren? Er hun din søster?
Neida, det trenger du ikke. Jeg ville bare se ham.
-Kan du hente ham? Jeg bli ikke lenge. -Han er jo der.
Unnskyld, men du må gå.
Lorenzo, årets far!
-Hvordan går det? -Gratulerer!
Han lot vente på seg, hva?
Det minner meg om sånne kinesiske dynastier som holdt barna gjemt...
Unnskyld meg.
-Låste dem inne. -Skoene er dere snille.
-Hva? -Kan dere ta dem av?
Som i filmen Den siste keiseren, filmen av Bertolucci.
-Vi tok med en liten ting. -Det var ikke nødvendig.
-Er det rett størrelse? -Ja.
Ja? Liker du ikke fargen?
Neida, det er bare at Sigrid kjøper 100% bomull. Ingen farger og...
-Dere kan henge av dere her. -Takk.
Og ingen mønster, men jeg kan bytte den.
-Ok. -Du ser bra ut.
Ja, jeg er veldig...
Veldig glad.
Selv om dette er tredjemann, føles det akkurat det samme.
Kom inn.
-Pusser dere opp? -Nei.
-Nei? -Nei.
Dere har fått privilegiet av å være først til å se Henrik.
Vil dere ha kaffe?
Vi drar. Vi kom, vi drakk kaffe, vi gjorde plikten vår.
Ikke bli engstelig, vi venter litt til.
Vi drar.
Vent.
-Lukter godt. -Lorenzo...
Vi kan komme tilbake en annen gang.
Neida, dere får se ham i dag.
Helt ærlig, vi kan komme tilbake.
-Du kan hilse til Sigrid. -Det gjør jeg ikke, hun vet dere er her.
Hun har ikke gått ut på et halvt år.
Hun har ikke vært ute, og ikke barnet heller.
Hun sier at Henrik har fotofobi. Det er derfor lysene er skrudd ned.
Kanskje det er perioden etter svangerskap... Hva heter det?
Postpartum.
Det har gått 30, 40, 60 dager. Postpartum er over for lengst.
-Hva sier barnelegen? -Barnelege? Det er ingen barnelege.
Hva mener du?
Hun er sin egen barnelege. Hun og den gamle kvinnen.
De undersøker ham, de gir ham diagnoser, de låser ham inne. Han har ikke vært ute.
Hva sier hun om du vil ta ham med ut?
Det er umulig.
Jeg får ham for å hjelpe med fordøyelsen,
men han blir i rommet med lysene lavt.
Fire ganger daglig. Det er all kontakten jeg får, om jeg er heldig.
Vi kommer tilbake når alt har roet seg.
-Ja. -Nei.
Bli her, jeg kommer straks.
-Jeg kommer straks. -Lorenzo, vent.
-Hei, Sigrid. -Hei.
Gratulerer.
-Takk. -Hei, Henrik.
-Sover han? -Mye. Han er en engel.
Vi kjøpte en liten gave. Håper du liker den.
Se her.
Den er kjempefin, takk.
Det er ikke 100% bomull.
Nesten ingenting er 100% bomull lenger.
Vi drar nå, så kan barnet få hvile.
Takk for at dere forstår.
Ha det.
Og?
Han er veldig søt.
Ja.
Gratulerer.
Takk.
Han vil ikke ha det.
Skoene dine!
Han har spist det de siste tre dagene, det er første gang han ikke vil.
Han må ha feber.
La meg ta meg av dette. Han liker ikke at du ser ham spise.
Han liker det ikke? Slutt. Slutt. Han vil ikke ha det! Slutt!
-Ikke skrik. -Det er ikke på ham.
Gå.
Han brenner opp. Stakkars gutten min.
Hold kjeft.
Slutt å bry deg.
Hvorfor har du tatt ham med ut?!
-Gi meg bilnøklene. -Henrik kan ikke gå ut.
-Jeg tar ham til sykehuset. Bilnøklene! -Nei!
Nei!
Taxi!
Hei, taxi!
Gámes, Fernanda?
Kom inn, er du snill.
Så, så.
Hysj.
Så på denne siden.
Det er bare en liten feber.
Skummelt, men vanlig hos barn i den alderen. Vi bare venter til det roer seg.
Har du sykeforsikring?
Nei, det har han ikke.
Er han allergisk mot medisin?
Han tar ingen medisin.
Så jeg vet ikke.
-Ammer han? -Ja, så klart.
-Hvor er moren? -Hjemme.
-Hva har du på halsen der? -Ingenting.
De klorene kan bli betente. La oss sjekke dem for deg.
Det går bra. Jeg er ok, takk.
Vi er ved døren sammen med moren.
Her er han. Legen sier at feberen er normal.
-Han har det bra. -Gå inn, frue.
Hei!
-Vent. Hvor har du tenkt deg? -Hva er det?
Du har blitt rapportert for vold i hjemmet. Du får ikke gå inn.
-Jeg gjorde ingenting. -Rapporten er levert.
-Finn et annet sted å bo. -Sigrid!
Det er jo mitt hus. Sigrid!
-Er alt i orden her? -Du får ikke gå inn. Ok?
-Ok? -Nei, dette er mitt hus. Det er ikke ok.
-Hvorfor kan jeg ikke gå inn? -Det har jeg sagt. Ro deg ned.
-Ikke gjør dette verre. -Dra. Eller vil du bli med oss?
Dra, vær så snill.
Går det bra?
Hva skjedde?
Får jeg komme inn?
Så klart.
Vi holdt oss jo til skjemaet?
Sjekket du tempen?
Er du seriøs nå?
Greit.
-Hva sier hun? -At han slo henne.
-Han slo henne? -Ja.
Morn.
-Hei. -God morgen.
Jeg kom fra retten nå.
Du har et 90-dagers besøksforbud.
Hun har også bedt om skilsmisse.
Det er utrolig.
Er det ingen lovlig måte å beskytte et barn fra sin gale mor?
-Lorenzo, du slo henne. -Jeg?
-Jeg slo henne ikke, hun angrep meg. Se. -Har du drukket igjen?
Du var helt drita i går.
Jeg drakk etterpå, ikke før. Jeg sverger.
To år uten en drink. Jeg har ikke drukket på to år.
Prøv å sett deg inn i dommerens posisjon.
Hun er norsk, har en doktorgrad, hun klarer seg selv.
Og en bohem med et alkoholproblem, som ikke har kontakt med sine døtre.
Ja, jeg mistet døtrene mine.
Jeg kan ikke miste Henrik. Spesielt for noe jeg ikke har gjort.
Vi er med deg, Lorenzo. Kan han få besøksrett?
Ja.
Vi kan få gjennom skilsmissen fort, men ikke før de 90 dagene har gått.
-Du må være tålmodig. -Har du et sted å bo?
-Nei. -Bo her.
Gjesterommet er ditt. Fram til ting roer seg.
-Jeg vil ikke plage dere. -Du plager oss ikke, Lorenzo.
Kom og sett deg, jeg henter litt kaffe.
TRE MÅNEDER SENERE
God morgen.
Du er våken tidlig.
-Jeg fikk ikke sove. -Ikke?
-I dag er dagen. -Ja, så klart.
Her, hva tror du?
Kult! Hodet beveger seg.
-Og dette? -Han kommer til å elske det.
Jeg fant en leilighet. Om alt går bra, flytter jeg ut neste uke.
Så bra.
Har du merket det?
-Hva? -At alt faller på plass.
Det håper jeg.
Hallo.
Hei.
Se her.
Se på dette.
Jeg laget den til deg.
Se på den.
Nei.
Hvor er sønnen min?
Nei. Hvor er sønnen min?!
Henrik!
Sigrid!
Sigrid?
Nei.
Åpne døren.
Sigrid!
Åpne døren!
Gi meg sønnen min!
Sigrid!
Åpne!
Åpne, Sigrid!
Åpne! Åpne!
Hva skjer her? Slipp den nå!
-Hjelp meg, vær så snill. -Ro deg ned.
Hjelp meg, vær så snill!
Hjelp meg!
-Sønnen min er der inne! -Ro deg ned!
Santos, ta ham bort herfra!
Kom igjen!
Ro deg ned!
Kommer!
Kom inn. Vent her.
Ok. Hold deg i ro.
Sånn.
Åpne døren, Mendoza.
Gå.
Jeg tok med litt selskap til deg.
-Hei. Kan jeg få se identifikasjon? -Ja.
Ok.
Ha det.
Du må vente utenfor Du kan ikke komme inn uanmeldt.
-Det er greit, jeg kjenner henne. -Du kan ikke bare komme inn, du...
Unnskuld, frue, jeg klarte ikke å stoppe ham.
Det er greit. Du kan gå.
Takk.
Hva gjør du, Lorenzo?
Jeg tok med denne.
-Jeg kan ikke ta den. -Det er ikke en gave.
Det er min måte å betale deg tilbake på.
Jeg kan ikke ta den uansett.
Sånn. Ikke ta det ille opp, men den andre så ut som et møbel.
Sånn skal det være. Se på energien, kraften, fargene.
Du burde bytte briller.
Så det er derfor sekretæren din ikke slapp meg inn.
Eller fordi jeg sa at jeg tar tre antipsykotika per dag.
Dette ser ikke ut som et advokatkontor.
Jeg ville si unnskyld for det jeg sa i bilen.
Du gjorde alt rett.
Du fortjente ikke det. Jeg tok feil.
Unnskyld.
Ok.
Så?
Får du fortsatt behandling?
Nei.
Det er ikke vits i å prøve lenger nå.
Vi tenker på adopsjon.
Hva med deg?
-Har du funnet en spesialisert advokat? -Nei.
Jeg følte ikke for å fortelle den samme historien og bli sett på som gal igjen.
-Jeg foretrekker en som ikke dømmer. -Lorenzo--
-Vent. -Jeg sa at jeg ikke var interessert.
Se her.
Jeg fikk denne i går.
Les den.
Vær så snill. Se på den.
Oj.
Hun sier du får treffe ham.
Hun sier du ikke er en trussel mot sønnen.
Det virker som om du tok feil av eksen.
Slik virker det.
Vel.... Det var derfor jeg kom.
Jeg trenger noen som kan mekle.
-Det er ikke min spesialitet. -En siste gang.
Jeg ber deg.
Stå sammen med meg en siste gang.
Hei.
Hallo, og...?
Se her. Ser jeg ut som en far? Liker du dem?
-Jeg liker dem virkelig. -Bra.
Kom denne veien.
Under artikkel 438, foreslår fru Jensen
full besøksrett og delt foreldrerett.
Henrik vil bo halvparten av tiden med hver av sine foreldre.
Jeg vet at Lorenzo har hatt det tøft, men han er en god person.
Jeg vil at Henrik skal ha en normal familie, som et hvert barn.
Jeg er glad at Henrik er første prioritet.
Når det kommer til Henriks rett på en familie,
må vi komme til enighet
i forhold til artikkel 645, paragraf C.
Autorisasjon til å dra?
Min klient ønsker at sønnen skal møte sin familie i Skandinavia.
Nei, det godtar jeg ikke.
-Herr Roy, vi kan fortsette uten deg. -Jeg skjønner ikke.
Du har fortsatt en betinget dom...
-...du kjenner ikke igjen sønnen din-- -Den psykiatriske rapporten var feil.
Jeg fikk diagnosen Capgras' syndrom. Det betyr at jeg ikke kjenner igjen noen.
Men jeg gjenkjenner alle i dette rommet. Ditt, min advokats, min eks-kones.
Min sønn er den eneste jeg ikke gjenkjenner.
-Synes du ikke det er rart? -Ro deg ned.
Herr Roy, vi ønsker ikke å diskriminere deg.
Henrik har rett til å møte hele sin familie.
På mors og fars side.
Den saken er ikke til diskusjon.
Det du foreslår er utpressing.
Du bruker Henrik som gissel. Svaret er nei.
Greit, om vi ikke kan bli enige, tar vi tilbudet vårt tilbake.
-Vi vil be om tillatelse til utlandsreise. -Vi drar, Lorenzo.
-Greit. -Jeg vil se sønnen min.
Jeg signerer hva som helst. Jeg vil se ham.
Og jeg vil treffe ham i morgen.
I morgen?
Er vi enige?
Ja.
Jeg lager en kontrakt, så kan dere signere.
-Er du sikker på dette? -Ja.
Hei.
Hei, Henrik.
Sånn.
-Går det bra? -Ja.
Hei, Henrik.
-Greit. La meg feste denne. -Han er så fin og stor.
Hei, hei.
Skal vi en tur med pappa. Ja?
Hei.
Er du glad?
Ja, jeg vil at Renato skal treffe ham. Kan vi dra til dere i stedet?
Det er mye bedre enn min lille leilighet.
Så klart, kom igjen.
Så, så, Renato. Si, "Renato."
Han er vakker.
Han ser mer argentinsk ut nå.
Vet du hvor mye pappa måtte kjempe for å få være med deg?
Du aner ikke hvor hardt han kjempet.
Dere kjempet hardere enn meg. Jeg har ingen ord.
Vær så snill, det er sånt venner gjør.
Dere er offisielt gudforeldre.
-Virkelig? -Her. Gi ham flasken.
-Jeg? -Det er min ære.
-Ok, la oss prøve. -Jeg skal på do.
-Sakte, ok? -Første drinken med din gudfar.
-Kom til gudfaren din. -Forsiktig.
-"Jeg vil at min gudfar skal mate meg." -Forsiktig, se her.
-Du kommer til å vokse opp sterk. -Ja!
Hei, hei, hei!
Er ikke Lorenzo med deg?
-Jeg trodde han var her. -Nei.
Lorenzo?
Lorenzo, er alt bra?
Lorenzo!
Han er borte.
Hva mener du, borte?
Han er gal. Du sa til dommeren at du tok ansvar for ham.
Hva gjør vi nå?
Jeg vet ikke.
Sønn!
Han svarer ikke. Han kommer aldri til å se ham igjen.
Vi drar til mamma.
Jeg går. Hold ham du.
-Kom til gudpappa. -Vær så god.
Julieta!
Det er Lorenzos bil!
Bli med meg, er du snill, frue.
Unnskyld meg.
-Ikke slipp noen andre inn. -Mottatt.
Jeg beklager virkelig, frue, jeg vet dere var gode venner.
-Hvor er Sigrid? -Det er ingen tegn til dem.
Hva skjer med Henrik?
Han havner i fosterhjem til vi får tak i en slektning.
Vi er gudforeldrene hans, vi kan ta vare på ham.
Så bra, jeg sier fra til dommeren.
Unnskyld meg.
La oss dra hjem.
Ja, kjære.
TO ÅR SENERE
Ikke gå på sprekkene, akkurat som jeg sa. Opp på tærne.
Hvor vil du ha meg? Denne veien?
Vis mamma at du kan balansere selv.
Så flink!
Sånn ja, sånn ja.
Vil du fly?
-Få se da. -Vil du fly?
Ja? Ok. Kom igjen.
Henrik, den flygende gutten.
-Nei, ikke gå på sprekkene! -Hva? Jeg gikk ikke på sprekkene.
-Vil du ha litt iskrem? -Ok, det er greit.
Sitt her.
Få se, få se.
-Iskrem? -Sjokolade?
Ja, sjokolade!
-Så stor? -Hvor er vennen min?
Jeg kommer straks.
-Hvor stor? -Hvor er han?
Stein, saks, papir.
Du vinner.
Tekst: Mia Borgersen