Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hallo. Hej.
Kan du ringe til mig angående din bog? Du får mit mobilnummer.
Vær sød at ringe til mig angående din bog.
Hallo. Hej, goddag.
Ring til mig. Jeg er hovedpersonen i din bog.
Omkring kl. 13
faldt Ashraf Marwan,
som er en egyptisk superspion,
ud fra balkonen...
på Carlton Terrace midt i London.
Redderne blev vist hen til en lille rosenhave.
Han sagde nogle ord,
og så døde han.
Da jeg hørte det, for tankerne afsted.
Jeg tænkte: "Blev han skubbet?
Sprang han ud?"
Rygterne, i Egypten især, forlød, at det ikke var et uheld.
Det var mord.
I 1948 i Palæstina erklærede jøderne staten Israel oprettet.
Næste dag invaderede egyptiske og arabiske naboer.
I årevis hadede Israel og Egypten hinanden.
KAIRO, EGYPTEN
Ashraf Marwan var en af de største moderne spioner,
midt i konflikten.
Ironisk nok, betragtede Israel Marwan som en af deres bedste agenter nogensinde.
Han var den vigtigste kilde for Israels efterretningstjeneste.
Få agenter gennem tiden forsynede os med så mange...
...vigtige oplysninger.
Det var utroligt.
Hans død er et mysterie.
Der gik rygter om, at det var mord.
Dagen før sagde han til mig, at han var bange for at blive myrdet.
Men hvem gjorde det?
Egyptens efterretningstjeneste dræbte Marwan,
fordi han var forræder.
Israelerne tror, han arbejdede for dem,
men han narrede israelerne til at tage ham alvorligt.
Han tjente Egypten godt.
Ashraf Marwans kone, Mona, mente, at han blev myrdet af israelerne.
Når jeg tænker over det nu,
tænker jeg: "Var jeg ansvarlig for det?"
Jeg afslørede ham for verden.
I 2007 fik jeg et opkald
om det mystiske dødsfald, der var indtruffet før.
Jeg var selvfølgelig fascineret.
Som journalist ville jeg til bunds i det.
Det vigtigste at finde ud af var, hvordan han døde.
Var det mord?
Selvmord? Var det et uheld?
Han faldt ned derfra.
Han faldt fem etager ned.
Familien sagde, at han havde mange planer.
Familiefester han skulle til,
og han skulle til møde samme dag i den bygning.
Derfor mente familien,
at rygterne ikke kunne passe, om at han begik selvmod.
Jeg ville finde ud af sandheden, men det var sværere end antaget.
Den dag, han døde,
ventede jeg på, at han ringede.
Jeg troede, der var noget galt med forbindelsen.
Jeg gik derfor ovenpå for at se, om han havde lagt en besked.
Der var intet.
Jeg havde altid været interesseret i krige i Mellemøsten.
Da jeg var i militæret, vidste alle, at der var ens superspion,
som samarbejdede med Israels efterretningstjeneste.
Men Israels militære censur
sørgede for, at ingen skrev noget om det.
En stor hemmelighed.
Seks arabere blev dræbt her på Vestbredden, syv i Gaza.
Da det palæstinensiske oprør begyndte i 1987,
var det et vendepunkt for mig.
Jeg så en israelsk soldat tæve en palæstinenser.
Jeg sagde: "Det er vanvid.
"I behandler palæstinenserne
lige så dårligt, som andre lande har behandlet jøderne.
Jeg kommer ikke tilbage, før volden ophører."
"Hvad så? Bregman kommer ikke tilbage."
Jeg emigrerede til Storbritannien.
Efter jeg fik min doktorgrad i konflikten mellem arabere og israelere,
blev jeg ansat på instituttet for krigsstudier
på King's College i London.
Har vi talt om spionen her? Blev han nævnt?
-Ja. -Nemlig.
Jeg har udgivet seks bøger,
du aldrig har hørt om.
-Det var en vits. Den bruger du ikke. -Jo, jeg gør.
I 1998 var jeg konsulent på en stor dokumentarfilm.
Jeg interviewede chefen for militær efterretning i Israel.
General Eli Zeira.
Efter interviewet stod vi på gangen.
Det, han sagde til mig, forandrede alt for mig.
Han sagde, at Mossads topspion
var dobbeltagent.
Jeg var rystet i min grundvold.
Hvilken betydning havde det, at spionen var dobbeltagent?
Hvis han var dobbeltagent i en af de vigtigste krige,
i Mellemøstens historie...
så ville den efterretning,
som Israel baserede beslutninger på, blive sat i tvivl.
Israel er afhængig af deres efterretning.
De skal altid vide sandheden.
Hvis deres bedste spion misledte dem,
ville det ødelægge deres renommé.
Derfor har efterretningstjenesten...
TIDLIGERE CHEF FOR ISRAELS EFTERRETNINGSRESEARCH
De er interesserede i
at holde historien intakt.
Det er et følsomt emne.
Den unge Bregman var så motiveret.
Sådan et scoop havde jeg altid drømt om.
Men så tænkte jeg, at det kunne være et meget farligt spil.
KAIRO, 1967
Ashraf Marwan var...
...søn af en general i hæren.
Det ser folk som et tegn på social anciennitet.
Han fik sin grad i kemi.
På samme tid
mødte han Mona,
datter af Gamal Abdel Nasser,
Egyptens præsident.
De blev forelskede.
Han vidste, hvordan...
...man kommer på grøn gren.
Han blev gift med Nassers datter. Den store Nasser.
Nasser var som en gud for araberne.
Et idol.
Nasser.
1967. Det var en krise for Nasser.
Israel stoppede det egyptiske flyvevåben på jorden.
SEKSDAGESKRIGEN, 1967
Så mistede Egypten Sinai-halvøen.
Egypten kunne ikke fatte, at det kunne ske for os.
Det var en plet på landets værdighed.
Processen med at genopbygge hæren begyndte.
Et mål var at starte en krig,
generobre Sinai
og genopbygge den stolthed, alle egyptere følte
før 1967.
Marwan kom ind i familien Nasser under den krise.
Han ville være vigtig,
men Nasser betroede ham ikke
med de missioner, Ashraf Marwan mente, han ville få:
"Nu er jeg gift ind i familien og får dem:"
Nasser følte, at fyren ikke blev gift med hans datter for hendes personlighed.
Han ville giftes med præsidentens datter.
Nasser gav derfor Marwan en lille stilling i præsidentskabet.
De er ligesom, når man har en politisk modstander.
Man holder holder øje med ham...
...i stedet for at lade ham lave ulykker.
Ashraf følte dig nedgjort og straffet.
Det gjorde ham vred på Nasser.
Han tog derfor til London med sin kone.
Men derhjemme forlød der rapporter om,
at han levede en dyr tilværelse.
Natklubber...
Restauranter...
De levede over evne
i forhold til almindelige egyptere.
Nasser var meget sparsommelig, og han fandt det yderst pinligt.
Nasser fik dem tilbage til Kairo.
Ashraf følte, at Nasser gav ham håndjern på.
Han vil derfor hævne sig mod sin svigerfar.
SEKSDAGESKRIGEN I '67 VAR EN KATASTROFE FOR EGYPTEN
OG EN ENESTÅENDE SEJR FOR ISRAEL
Israels ledere kalder det en total ødelæggelse af Egyptens styrker i Sinai.
EGYPTEN SVOR HÆVN
Umiddelbart efter seksdageskrigen
blev muligheden for en fremtidig krig mod Egypten
Mossads første prioritet.
NASSER BEGYNDER AT STYRKE ALLIANCER
Alle lande og alle regeringer skal håndtere deres fjenders intentioner.
Jo mere man ved om dem...
desto bedre kan man forebygge en krig.
Militær efterretning var derfor meget vigtig for Mossad.
Mossad...
er ansvarlig for
indsamling og særlige operationer.
1972: HÆVN FOR DRAB PÅ ISRAELERE TIL OL I MÜNCHEN
1972: BILBOMBNING AF GHASSAN KANAFANI
1986: BORTFØRELSE AF MORDECHAI VANUNU
1965: SNIGMORD PÅ HERBERTS CUKURS, ZUHEIR MOHSEN, YEHIA-EL-MASHAD,
GERALD BULL, ATEF BSEISO, FATHI SHAQAQI, IZZ EL-DEEN SHEIKH KHALIL
Det er ikke CIA.
CIA forhandler med hele verden.
De har agenter i Sydamerika, i Afrika.
Måske på Nordpolen. Jeg ved det ikke. I hele verden.
Her i Israel er det koncentreret.
Ærkefjenderne.
Kan du beskrive din rolle, da du arbejdede i marken?
Nej, helst ikke.
I 1967...
I det øjeblik begyndte vi at lede efter efterretninger,
som enten beviste eller det modsatte...
...at der kunne blive krig mod Egypten.
Tænkte du over følgerne ved at afsløre en spion?
Hør her, Tom.
Mossad kunne være meget farlige.
At afsløre en af deres spioner kunne have bragt mig i fare.
Men jeg ville vide det.
Det var en risiko og en satsning, men jeg er dumdristig.
Hvad sagde din kone til alt det her?
Jeg vidste, at hun ville være ked af at se mig involveret i sådan noget.
Hun var langt mere ansvarlig og ikke så dumdristig som jeg.
Derfor fortalte jeg hende intet om mine spionspil.
Jeg læste hundredvis af artikler
og bøger for at finde ledetråde om, hvem han var.
Jeg læste alt, hvad jeg kunne få fingrene i.
Så fik jeg fat i en vigtig bog.
Det var Eli Zeiras biografi.
Manden, der fortalte mig, at der var en dobbeltagent,
som misledte Mossad.
Zeira skriver om en ukendt spion.
Så nævner han tre mennesker, som var til møde i Riyadh.
Kong Faisal fra Saudi-Arabien, Sadat og en tredje mand.
Jeg var meget mistænkelig, da Zeira ikke skrev den tredje mands navn
i et kapitel, der handler om spionen.
Man tænker: "Hvorfor er det udeladt?"
-Fordi det var udeladt... -Netop.
Der manglede en oplysning...
Det var måden, det var redigeret på. Hvorfor er det udeladt?
Måske er det ikke nævnt, fordi der er en, der vil skjule navnet.
Men der er en reference: Robinson, side 136.
136.
Her er den tredje mand: Dr. Ashraf Marwan.
Da jeg så det, begyndte de røde lamper at blinke for mig.
DR. ASHRAF MARWAN
Jeg fik en mavefornemmelse af, at hans navn var vigtigt.
Ashraf Marwan.
Det var et kvalificeret gæt.
Jeg sendte en fax til Zeira
i håbet om, at han ville bekræfte navnet.
Jeg tog chancen.
Men hans svar var:
"Det afslører jeg ikke."
Det var et tilbageslag.
Men jeg tænkte over, om det betød noget, at Zeira ikke benægtede det.
Jeg mente, jeg var på rette spor.
Og nægtede at forhandle, til de blev fjernet.
Det var holdningen, da den arabiske verden fik modgang,
som den stadig lider under.
Nu er den eksplosive situation i Mellemøsten forværret
på grund af præsident Nassers uventede død.
Denne mand, Anwar Sadat, overtog som nyvalgt præsident.
SADAT SVÆRGES IND
De store ledere i Nassers regime, de var...
...utilfredse med Sadat.
Der var en slags oprør.
og Ashraf var meget snild og begavet.
På en eller anden måde fik han fat i arkiver
og gav dem til Sadat.
Sadat brugte nogle af oplysningerne fra arkivet
til at stille fjender for retten.
RETTERGANGEN FOR SADATS FJENDER
Det var afgørende for Marwans karriere at bevise, at hans loyalitet mod Sadat
kunne betyde, at han måtte stikke en kniv i ryggen på Nassers nærmeste folk.
DOM: LIVSTID
Og Sadat belønnede ham.
Han udnævnte Ashraf til
chef for præsidentens kontor.
Han var en del af Sadats inderkreds.
Han var endnu ikke fyldt 30.
Han var den yngste i stillingen nogensinde.
Når man kender Ashraf Marwan, ved man,
at hvert et skridt er planlagt for at opbygge det, der skal ske.
Jeg var ret sikker på, at Ashraf Marwan var spionen,
men jeg ville have bekræftelse.
Jeg tænkte, at redaktøren af Zeiras bog,
Rami Tal,
kunne give mig navnet på spionen.
Redaktøren talte naturligvis med Zeira om det, så jeg udtænkte en plan.
Så fløj jeg til Tel Aviv.
Ronnie Bregman ville sikre sig, at han havde det rigtige navn.
Jeg vidste navnet,
men jeg sagde: "Jeg ved ikke, hvad navnet er.
Hvis jeg vidste det, ville jeg ikke sige det.
Jeg ved det ikke. Tving mig ikke."
Sådan forløb det.
Efter ti minutter af samtalen,
hvor han var varmet op og endnu ikke træt af mig,
kiggede jeg ham lige i øjnene...
Og Ronnie sagde:
"Jeg ved, hvem superspionen er."
Jeg sagde: "Godt for dig."
Og han sagde...
Ashraf Marwan var superspionen.
Jeg var overrumplet.
Hans svar var ikke til at tage fejl af.
Så vidt jeg husker, bekræftede jeg det ikke.
Han så væk og smilede.
Bingo.
Hvad er det englændere siger? "Smør smelter ikke i hans mund."
Det gjorde det godt nok i min.
Så da han sagde et navn...
Ja, det var en slags bekræftelse.
Jeg tog glad hjem til London.
Jeg havde navnet.
Jeg var henrykt.
Virkelig.
Jeg fejrede det.
Men jeg skulle have bekræftet, at han var dobbeltagent.
Hvordan kom Mossad i forbindelse med Ashraf Marwan?
Han kom selv.
TO MÅNEDER EFTER NASSERS DØD
En dag i London
besluttede han sig til at ringe til den israelske ambassade.
Sådan skabes historiske øjeblikke.
De skabees af rent held.
Da han ringede til ambassaden,
var chefen for Mossad i Europa,
Schmuel Goren, heldigvis på besøg.
Jeg var chef for Mossad i Europa.
SHMUEL GOREN TIDLIGERE CHEF FOR MOSSAD I EUROPA
Nogen ringede. Da jeg hørte navnet, faldt tiøren straks.
Men jeg sagde: "Det kan ikke passe, at han ville komme til os."
Når I rekrutterer en ny agent, hvad er så risikoen for Mossad?
For Mossad er det første, at han er dobbeltagent.
Det andet er, at han er en løgner.
Det tredje er, at han kan overgive en, hvilket er meget farligt.
Men som efterretningsofficer, hvis man ikke er
mistænksom ud fra sin kultur og personlighed,
så er der risiko for, at man ikke er en succesrig officer.
Når folk selv kommer, er det endnu vigtigere at være mistroisk.
Men han sagde: "Er svigersønnen til Egyptens præsident selv kommet?
Vi kan ikke gå glip af den mulighed."
Det er en satsning, for i den slags tilfælde
DR. ASHRAF MARWAN
får man enten en æresmedalje eller kommer i unåde.
Så vi improviserede,
mod den officielle protokol.
Vi aftalte at mødes på hotellet samme dag.
Samtalen var kort.
Han gav os autentiske referater fra møder i Moskva
med de højeste russiske embedsmænd
og de højeste egyptiske embedsmænd.
At være en flue på væggen ved et af de møder
er enhver efterretningsagents drøm.
TIDLIGERE HOVEDKVARTER FOR MOSSAD, ISRAELS EFTERRETNINGSTJENESTE
Min opgave var at gennemgå det materiale, han gav os.
Vi kunne ikke finde noget,
der fik os til at betvivle hans troværdighed.
Hvad gjorde I for at vurdere ham?
Der er ingen grund til at gå i detaljer, men...
...der var intet tidspunkt, hvor nogen sagde tydeligt,
på bestemt vis, at han ikke var autentisk.
Hvorfor ville Marwan, efter Nasser var død...
Han havde nået sit mål og var præsidentens højre hånd.
Hvorfor sælge hemmeligheder til Israel?
Hvorfor gjorde han det?
For at føle sig vigtig.
Måske for at hævne sig på sin svigerfar.
Og for den finansielle belønning.
Alt i alt betalte Mossad ham en million dollars
i starten af 70'erne.
Det er en enorm sum penge.
Israelerne siger,
at det skyldtes vrede mod Nasser, hybris og penge,
men det hænger ikke sammen.
Man skal se det fra Ashraf Marwans synspunkt:
"Jeg er en vigtig mand."
Hvordan fungerede det, at Marwan var spion for jer?
Han tog med Sadat
til møder med ledere.
DR. ASHRAF MARWAN OBERST GADDAFI, LEDER AF LIBYEN
DR. ASHRAF MARWAN PRÆSIDENT ANWAR SADAT
Han lyttede og kunne give os hemmelige oplysninger.
ARABISK TOPMØDE I KAIRO
Når Mossad mødte Marwan,
forgik møderne i London.
Marwan gav os dokumenter.
Han fik pengene. Så gik han først,
og israelerne gik bagefter.
Hvad var så værdifuldt ved de oplysninger, I fik?
De vigtigste oplysninger, Ashraf Marwan gav Israel
var den egyptiske hærs slagorden.
Det betød, at Israel vidste, hvordan Egypten ville angribe.
De ville kun angribe os, hvis de havde luftvåben nok,
som russerne forsynede dem med.
Det er meget hemmeligt materiale.
Det var en omvæltning.
Det var...
...smukt.
Smukt.
Virkelig.
Jeg har prøvet at finde ud af, hvad der skete med Ashraf Marwan.
Var det mord?
Var det selvmord?
Det er interessant at være her.
Han var på sin balkon her.
Han landede i de buske.
Familien har altid sagt, at retningen af hans fald
var sådan, at han faldt væk fra bygningen.
Så langt fra, at nogen må have skubbet ham ud.
Man kan kun se det i haven.
Man forstår, hvorfor familien sagde, at det var
bizart, at han landede flere meter
ude i buskene her.
Da jeg talte med Ashraf Marwans kone, Mona,
mente hun, at han måske blev myrdet af israelerne.
Ud fra de oplysninger
var det svært at tro, at han bare faldt ud
ved et uheld.
ARKIV
Jeg indsamlede en stor mængde data til min forskning.
Det er Eli Zeira, da han var ung. Han var en flot mand.
Og meget begavet.
Chefen for Israels militære efterretning
fortalte mig, at den spion var dobbeltagent.
Det kunne kun stille Israels efterretningstjeneste
i dårligt lys.
Jeg måtte se på det.
Så opdagede jeg noget stort bag møderne i London.
Marwan var dumdristig. Han gjorde alt muligt dumt og tog chancer.
Han ringede til israelerne...
...direkte til ambassaderne
og ignorerede det nøjsomme system,
hvor han skulle ringe indirekte ved at bruge en tredje part, en dame i London.
Alle linjerne kunne være aflyttet af andre tjenester, af MI6.
Han ankom til møder
og kørte i bilen fra den egyptiske ambassade i London.
Marwan var så selvsikker
og gjorde den slags åbenlyst,
så det kan tyde på, at han vidste, at det var i orden.
Han var dobbeltagent,
og egypterne ville acceptere det.
Min konklusion er, at general Zeira havde ret.
Spionen var dobbeltagent.
Jeg har talt med Mossad.
Det, de fortæller mig, er ret overbevisende.
Jeg tror, at Ashraf Marwan
ikke var det menneske, som israelerne troede, han var.
FOR AT SKABE BALANCE
KONTAKTEDE FILMSKABERNE DE EGYPTISKE MYNDIGHEDER,
HERUNDER PRÆSIDENT NASSERS EFTERRETNINGSCHEF, SAMI SHARAF.
INGEN VILLE UDTALE SIG OFFENTLIGT.
MEN EN EGYPTISK JOURNALIST OG EKSPERT, ABDALLAH HOMOUDA,
VILLE FREMFØRE DET OFFICIELLE EGYPTISKE PERSPEKTIV.
-Klar? -Ja.
Abdallah, Israel tror, at Ashraf gav dem alt.
Godt for dem.
Jeg tror, Ashraf Marwan tjente Egypten godt.
Han gjorde det på Sadats ordrer.
Han gjorde det ikke af fri vilje.
Selvom han var klar til at spille farlige spil.
Da Sadat blev Egyptens præsident,
var hans første prioritet
at få den jord tilbage, som Egypten mistede i 1967.
Der var en holistisk bevægelse i landet.
Alle samlede sig om et mål:
At føre krig, få Sinai tilbage
og genoplive den arabiske verden og skabe en ny ånd til fremtiden.
Men de vidste, at Israelerne havde våben
fra USA og vestlige lande,
så planen skulle laves med snilde.
Og Sadat sørgede for det på den mest perfekte måde.
Sadat ville have en meget overbevisende agent
til at give oplysninger til Israel.
Ashraf Marwan var den bedste til rollen.
Alt blev indøvet efter alle kunstens regler.
De studerede den israelske mentalitet grundigt
for at skabe et image, der kunne narre israelerne.
Han kom ikke kravlende til dem.
Han tog stolt derhen.
Ashraf Marwan-vinklen.
En sjov playboy med stolthed.
"Jeg er en vigtig mand."
Han var dygtig til at overbevise dem om,
at han virkelig ville arbejde for dem.
Ashraf Marwan forsynede israelerne med Egyptens slagorden for krigen,
men den var ikke komplet.
Men israelerne var meget glade for det, de fik,
så han blev accepteret.
De oplysninger, vi fik, får man kun en gang på hundrede år.
De kaldte ham århundredes agent.
Det hele blev dikteret af Sadat.
Teorien om at han var dobbeltagent, hvad mener du om den?
Intet andet land i verden
ville tillade, at den slags materiale kom i fjendens hænder.
Han er forræder.
En simpel forræder.
Sådan er det.
Hvordan påvirkede Marwans oplysninger din måde at tænke på?
Marwan er vigtig.
En af betingelserne for at gå i krig
var langdistance bombefly.
Og russerne tøvede med at give egypterne midler til at bombe.
De israelske bedømmere af efterretningen
havde indtryk af, at de ikke ville bekrige os.
Den gennemgående besked
i alle de oplysninger, Marwan kom med,
var, at Egypten ikke ville angribe,
før de fik bestemte våben.
Men israelerne vidste ikke,
at Sadat besluttede sig til at føre krig mod dem
også uden våbnene.
Sadat måtte overraske israelerne
og fange dem uforberedt.
Det vigtigste var, hvordan de skulle overraske israelerne.
Egypten følte,
at det bedste tidspunkt at angribe dem på
var til yom kippur,
som er en helligdag i Israel.
Israelerne hører ikke radio den dag.
Fjernsynet er slukket.
De er isoleret i synagogerne og i deres huse.
Den 6. oktober 1973
fik de egyptiske styrker i marken beskeden: "Nu!"
100.000 egyptiske tropper begyndte at krydse Suez-kanalen.
De opildnede deres ånd og sind, og de havde viljen til at vinde.
På den anden side er der kun 452 israelske soldater.
Israelerne bliver taget uforberedte og ude af balance.
...fik aflivet myten om Israels uovervindelighed.
De første israelske overgivelser var triumferende øjeblikke
for de egyptiske kommandanter.
Det egyptiske overraskelsesangreb var en succes.
Sådan der...
KORT EFTER OVERRASKELSESANGREBET
Synagogen var fuld af mennesker her.
MOSHE BUCHBUT DEN STORE SYNAGOGE, TEL AVIV
Vi begyndte at se trafik.
Hæren kom.
Folk blev bare kørt væk i hærens køretøjer.
Jeg vil sige dig, det var kaos.
Jeg blev mobiliseret, rekrutteret.
Så tog jeg til Sinai.
Vi troede, vores hær var uovervindelig, og at araberne var underlegne,
og at det ville blive en leg.
Men vi indså, at det ikke var en joke.
Vi blev bombarderet fra luften.
Vi blev bombarderet til lands.
Vi kæmpede næsten ansigt til ansigt mod egyptiske soldater.
De var gode krigere.
Jeg så folk dø omkring mig.
Jeg var hele tiden bange.
Man tror, det er forbi.
De indtog fem kilometer af Sinai.
De var stædige.
Og de afviste alt.
Forsvarsministeren dengang, Dayan,
talte til landet i tv.
og forklarede os, at situationen var
meget alvorlig.
Krigen er meget svær.
1973 KRIGSRAPPORT
Der er voldsomme sammenstød på jorden og i luften.
Han så ned og sagde...
Vi kæmper for vores liv.
Kæmper vi for vores liv?
Vi var heltene i 1967.
Hvad er der nu sket?
At se ham i tv var et svært øjeblik i Israel.
Da krigen var slut,
var det egyptiske folk meget glade.
Vil du høre noget, som få ved?
Under krigen i 1973 var kriminaliteten
nede på nul.
Der var ingen kriminalitet.
Slet ingen. Alle holdt sammen.
Vores eneste mål var at få vores stolthed og værdighed tilbage.
Ashraf Marwan...
Han var skyld i, at Egypten havde overraskelsesfordelen.
Egypterne mener hårdnakket, at de fik jer i '73,
fordi Ashraf Marwan misledte jer.
Det er helt modsat. De overraskede os ikke.
De advarede os.
4. OKTOBER 1973
TO DAGE FØR OVERRASKELSESANGREBET
Før krigen
havde Ashraf Marwan bedt om et møde.
Han gav os kodeordet:
"Kemikalier."
Han sagde: "I morgen er jeg i London."
Jeg vil have, at Zvika Zamir,
chefen for Mossad, kommer.
Mødet blev holdt omkring kl. 22.
Zvika skrev det vigtigste af historien ned.
Ashraf Marwan sagde: "I morgen starter krigen ved solnedgang."
Zvika sendte en advarsel til sin personlige assistent.
Den blev sendt ud til alle cheferne for militær efterretning.
Vi kunne forberede os
på angrebet.
Ashraf gav os planen.
Øjeblik.
Ashraf sagde, at krigen ville starte ved solnedgang, men det var kl. 14.
Var det ikke misvisende?
Det svarer jeg på.
Jeg så hele rapporten.
Syrierne
ville have, angrebet skete om morgenen.
Den 2. oktober indgik den egyptiske krigsminister et kompromis.
Okay.
Ikke ved solnedgang.
Ti minutter i to. Om eftermiddagen.
Marwan vidste ikke, at tidspunktet var ændret,
for han var ikke i Egypten.
Han var på en mission.
Der er folk, der siger,
at Marwan ikke vidste, at krigen ville begynde fire timer tidligere.
Den køber jeg ikke. Han var alt for tæt
på lederne til ikke at vide det faktum.
Han sagde, at den ville begynde ved solnedgang.
Det var højdepunktet af hans vildførelse af Mossad og Israel.
Men Mossad agenter havde en klar grund til at fortælle verden, at han var oprigtig.
Jeg var overbevist om, at Ashraf Marwan misledte israelerne.
Nu ville jeg skrive en bog om ham.
Men uden bekræftelse
kunne jeg ikke beskylde nogen for at være spion eller dobbeltagent.
Jeg ville høre det fra Ashraf.
Jeg ville høre hans historie.
Jeg udgav derfor en historiebog om Israel.
Jeg ville lokke Ashraf frem.
Jeg skrev i bogen, uden at nævne hans navn,
at han var en nær slægtning til præsident Nasser,
og at israelerne kaldte ham "Svigersønnen".
SVIGERSØN
Israelerne kaldte ham aldrig svigersønnen.
Det fandt jeg på for at få ham til at reagere.
Jeg sendte bogen til ham og skrev i den:
"Til Ashraf Marwan, en egyptisk helt."
Jeg fik intet svar.
Det er en meget kedelig bog.
Bortset fra den her historie.
Så skete der et gennembrud.
En egyptisk journalist kontaktede Ashraf Marwan
og spurgte: "Er du hovedpersonen i Bregmans historie?"
Han svarede:
"Bregmans bog er en dum detektivroman."
På en barnlig måde var jeg oprevet.
Så da en anden egyptisk journalist kontaktede mig,
bekræftede jeg,
at Ashraf Marwan var svigersønnen.
En perfekt spion og en egyptisk nationalhelt,
fordi han misledte Israel,
og de burde opkalde en gade efter ham i Kairo.
Jeg var besat af det.
Hvis man har noget så vigtigt
og undlader at sige det til sin kone,
så er jeg sikker på, at det påvirker forholdet.
Få uger senere
købte jeg bladet Al Ahram Al Arabi.
Det er interviewet.
"En perfekt spion og en nationalhelt."
Ashraf Marwan.
Det skabte stor furore i Mellemøsten.
Agenten er afsløret.
Jeg så et billede af mig i bogen,
og jeg blev oprørt.
Det var chokerende for mig.
Jeg gad vide, hvordan Marwan, egypterne og Mossad ville reagere.
Det bekymrede mig meget.
Næste dag er jeg ude i haven.
Gennem vinduet kan jeg se min kone banke.
"Der er telefon til dig."
Jeg tager telefonen, og nogen siger: "Hvordan går det?"
Det er en arabisk accent.
"Hvem er du?," spørger jeg.
"Jeg er det menneske, du har skrevet om."
Jeg er overrumplet.
Han siger: "Lad os mødes."
Jeg skulle til at møde en af de største spioner i moderne tid.
Det er et farligt forehavende.
Så jeg var bekymret.
Jeg traf nogle foranstaltninger.
Jeg lagde en besked til min kone: "Jeg skal møde Ashraf Marwan."
Jeg gik til InterContinental Hotel.
Og så mig over skulderen indimellem.
Han var der allerede.
Jeg havde aldrig set ham før og var overrasket over hans højde.
Velklædt med et rødt tørklæde.
Han gik frem og tilbage.
Selvom vi aldrig havde set hinanden før, så genkendte vi straks hinanden.
"Hvordan går det?," spurgte jeg.
"Jeg er syg. Jeg er blevet opereret."
Vi bestilte kaffe.
Da kaffen ikke kom,
gik han op og hentede den, hvilket var en stor fejl.
Han kunne have kommet noget i den. Det var min eneste fejl ved mødet.
Jeg sagde, at jeg havde et spørgsmål til ham.
"Hvorfor sagde du solnedgang,
når krigen startede kl. 14?"
Han smilede og sagde: "Hvad betyder nogle timer mellem os?"
Bingo.
Han indrømmede, at han misledte Israel.
Men så tilføjede han,
at han var bange for at være i fare.
Og så var det det.
Det var fantastisk, og jeg var glad for at være i live.
General Eli Zeira havde ret.
Den mystiske spion, som arbejdede for Israel, var dobbeltagent.
Sikke noget pladder.
Han tager fejl.
Sig, hvad du tror.
Jeg tror, Ronnie tager fejl.
Eli Zeira spredte falske nyheder
40 år før, Trump kom til magten. Han opfandt begrebet.
Det er dagen, hvor Israel sørger over de døde.
I den sidste optælling var der 1.854 døde.
Overraskelsesangrebets effekt
MOSHE BUCHBUT DEN STORE SYNAGOGE, TEL AVIV
hjemsøger mig stadig nu.
Jeg er bestemt vred.
Hvis sådan en som Marwan
advarede os
dagen før om at forberede hæren,
så klokkede vores efterretningstjeneste i det.
Selvfølgelig er jeg meget vred.
EFTER KRIGEN VAR DER RAMASKRIG BLANDT ISRAELERNE.
NÅR DE VAR BLEVET ADVARET AF "SPIONEN",
HVORDAN KUNNE ISRAEL SÅ BLIVE OVERRASKET?
FOLK VIL HAVE SVAR PÅ, HVORFOR EFTERRETNINGEN SLOG FEJL
Efter krigen var der en høringskomité
på grund af militærets fejlslagne efterretning.
AGRANAT KOMMISSIONEN NATIONAL HØRING
DET BLEV AFSLØRET, AT SELVOM GENERAL ELI ZEIRA
MODTOG EN ADVARSEL FRA ASHRAF MARWAN,
SÅ IGNOREREDE HAN DEN.
Det var chefen for militærets efterretningstjenestes ansvar,
general Zeira, at udsende en advarsel. Det gjorde han ikke.
Eli Zeira blev spurgt:
"Hvorfor gjorde du intet, når du blev advaret på forhånd?"
Han sagde: "Jeg ville ikke forstyrre stabschefen." Helt ærligt?
Fordi Eli Zeira troede,
at de kun ville angribe os, hvis de havde luftvåben nok fra russerne,
og det havde de ikke endnu.
Eli Zeira troede ikke på Ashraf Marwans advarsler.
SELVOM DEN ISRAELSKE HÆR BLEV MOBILISERET,
SÅ VAR DEN UNDERMINERET AF FORSINKELSER OG FORVIRRING,
FORÅRSAGET AF GENERAL ELI ZEIRAS TVIVL
Forhørskomitéen konkluderede,
at Eli Zeira
var hovedansvarlig for nederlaget i krigen.
Eli Zeira blev sat af posten.
Han forlod landet.
Han rejste med familien til USA.
Cirka 13 år efter krigen udgav Eli sin bog.
Han konkluderede, at Marwan var dobbeltagent,
og hans arbejdsgiver var egypterne, ikke israelerne.
Eli Zeira ville finde en syndebuk.
Alle historierne om dobbeltagenten kommer fra Eli Zeira.
Han ville retfærdiggøre sine handlinger.
Jeg er rasende over det.
Hvad kan jeg gøre?
FILMSKABERNE KONTAKTEDE ELI ZEIRA GENNEM SIN AGENT, RAMI TAL.
ZEIRA AFSLOG ET INTERVIEW,
MEN TILBØD FLERE OPLYSNINGER OM, HVORDAN MARWAN MISLEDTE ISRAEL
Jeg talte med Zeira i går.
Zeira sagde alt det der.
Hvad så?
Hvad vil du bevise?
Jeg smider det ud.
Han sagde, at den 4. oktober om eftermiddagen, begyndte russerne...
Hør her.
Kan du stoppe her? Jeg fortæller det uden...
SHABTAI SHAVITS KOMMENTAR UDEN KAMERA PÅ
REFLEKTEREDE, AT HAN IKKE VIL SPREDE NOGET, HAN MENER ER FIKTION
Da Zeira ville have genoprejsning, begyndte han at tale med journalister
og gav dem nogle ledetråde.
En dag bad han om at møde mig.
Han prøvede også at fodre mig
med det løgnagtige pladder om en dobbeltagent.
Jeg lyttede til ham.
Jeg sagde: "Eli, du tager fejl.
Du giver falske oplysninger på grund af stolthed, hybris eller ego."
Jeg skrev ikke historien, for jeg har for meget integritet.
Hvorfor ødelægge en god historie med sandheden?
Ronnie Bregman troede på Eli Zeira
og udgav navnet i Al Ahram
og spredte rygtet om, at han var dobbeltagent.
Cirka en måned efter mordet
skete der et stort gennembrud.
Der var tre vidner.
De sad i en stue med udsigt over balkonen,
20 meter fra hans hjem.
Jeg formoder,
at vidnet, Joseph Rapace, sad her, for han havde direkte udsigt til balkonen.
I øjenkrogen så han noget falde.
De løb over til vinduet
og kiggede ned og kunne se Ashraf Marwans lig.
På det tidspunkt så han
skyggen af to personer,
som så mellemøstlige ud, der så ud over balkonen.
Jeg fløj til Ungarn og mødte Rapace i Budapest.
Han bekræftede historien,
hvilket gjorde mysteriet dybere.
Dengang var det et stort gennembrud,
fordi det så ud til...
Hvis de så mellemøstlige ud,
kunne de måske være den egyptiske efterretningstjeneste.
Det gav stof til spekulationer om, hvem der kunne have dræbt ham.
Efter mødet på InterContinental Hotel i London
ringede Ashraf indimellem.
Jeg tror, han var ensom.
Han kunne ikke diskutere det med sin kone, Mona.
Han kunne ikke diskutere sine spionspil med børnene og vennerne.
Ironisk nok havde han mig.
Den mand, der afslørede ham.
Ashraf havde sære vaner.
Han ringede mig op og sagde intet.
Han lyttede til min stemme i den anden ende.
Han lagde røret på,
ringede igen
og startede en samtale.
Jo mere Ashraf spurgte til min familie og børn,
desto mere bekymret blev jeg for ham.
Dengang han var "svigersønnen" uden ansigt,
var jeg ligeglad med ham som menneske,
men nu havde jeg et forhold til ham.
Jeg vidste alt om hans forehavender, familien og børnene.
Jeg blev meget bekymret for, at der skulle ske ham noget.
Måske ville egypterne ikke tro på min historie om,
at han var den perfekte spion, dobbeltagenten,
og prøve at gøre ham fortræd,
eller måske ville Mossad gør noget dumt.
Jeg lå søvnløs i flere nætter og tænkte på, hvad der kunne ske.
Hvis der skete noget med ham, havde jeg det på samvittigheden.
Og ironisk nok,
så gik jeg fra at prøve at afsløre superspionen
til at prøve at beskytte ham.
Alt, hvad der blev sagt om ham, rapporterede jeg til ham,
så han kunne træffe foranstaltninger.
Alt mit arbejde, forelæsninger, skriverier og min familie blev tilsidesat.
Han blev den første prioritet.
Dengang var jeg så bekymret for, at der skete ham noget,
at jeg ledte efter alt, hvad der blev skrevet om ham.
Han fik artiklerne og ringede tilbage og stillede nogle spørgsmål,
fordi de fleste var på hebraisk.
På et tidspunkt blev der udgivet noget i Israel.
Artiklen handler om,
at Ashraf Marwan gav Egyptens præsident Mubarak hånden.
Overskriften er:
"Den mand er Mossads mand i Kairo."
"Hvorfor omfavnede Mubarak
det menneske, som betragtes som den bedste Mossad-agent i Egypten?"
Jeg tænkte, at egypterne nok ville hævne sig.
Jeg sendte den til Ashraf.
Da han fik den, ringede han til mig fra en taxa.
Han råbte og græd: "Hvorfor gør de det mod mig?"
"De", Mossad.
"De prøver at skabe splid mellem mig og Mubarak."
"Det er hævn for, at jeg misledte dem."
Han var så oprevet, at jeg også blev oprevet.
Blev han mon oprevet, fordi Israels historie var løgn?
Ja, og han sagde: "Der var ikke én spion.
Vi var en gruppe på 40 mennesker,
hvis opgave det var at give Israel oplysninger.
Der var ikke en enkelt dobbeltagent. Der var Egypten."
DEN PERFEKTE SPION EGYPTISK REGERING & MARWAN FAMILIEN
EFTER KRIGEN FIK ASHRAF EGYPTENS FORNEMMESTE PRIS FOR SIN TJENESTE
Han fortalte mig om de medaljer, han fik af Sadat.
I EGYPTEN ANSES DETTE FOR AT VÆRE BEVIS PÅ,
AT ASHRAF MARWAN OG SADAT SAMARBEJDEDE FOR AT BEDRAGE ISRAEL
Det var stort. Jeg kunne ikke fatte det.
Men han var bange. Han frygtede for sit liv.
Jeg indså, hvor dumt det var at afsløre en spion, der var i live.
Du sagde til mig, at det værdifulde i at afsløre Marwan
var at være tro mod historien
og have en korrekt optegnelse over, hvad der skete.
Sandheden er... Da jeg afslørede Marwan,
var jeg ligeglad med historie.
Jeg gik kun op i det forsidestof, jeg havde.
Han ønskede, som han sagde,
at historien forsvandt.
Lad os begynde på endnu et kapitel af denne samtale, som bliver udgivet.
Dr. Ashraf Marwan...
-Tror du, han er dobbeltagent? -Ja.
Men alle, der har tjekket det, siger, at chancen er lig nul.
Zeira udgav en ny udgave af sin bog.
For at promovere bogen gik han i et tv-studie og sagde:
Marwan gav os glimrende oplysninger,
lige til krigen startede, og så røvrendte han os.
Et interview med Eli Zeira i dette program om oktoberkrigen
skabte furore i efterretningsmiljøet.
Zamir kaldte ham en løgner. "Du lyver."
Eli Zeira censurerer oplysninger.
Han frigiver oplysninger, som er en refleksion af hans syge sind!
Zeira sagsøgte ham derfor for bagvaskelse.
Zamir gav igen ved at sagsøge Zeira for bagvaskelse.
Det var to retssager om bagvaskelse.
Mossad indså, at det var ved at gå for vidt.
De to ældre gentlemen,
som blev sammenlignet med herrerne på balkonen i Muppet Show,
de skændtes og afslørede hemmeligheder.
Så Mossad sagde: "Lad os afgøre det ved voldgift."
Jeg blev inviteret til voldgiften af general Eli Zeira,
som betalte for min flybillet.
Han ville have, at jeg fortalte dommeren, at han ikke var min kilde,
hvilket var sandt.
Men dommeren spurgte mig om Zeiras bog,
og jeg sagde, at den var en vigtig kilde.
Chefen for Mossads advokat
tog bogen frem og holdt den op i luften.
Jeg forstod, at der var stor fejl at indrømme, at bogen var min kilde.
For dommeren var bogen og Zeira det samme.
Det var så dumt at blive fløjet dertil fra London
for at vidne for at beskytte Zeira,
og så var jeg den, der indirekte kastede skylden på Zeira
ved at sige, at hans bog var min vigtigste kilde.
Det var meget pinligt.
-Efter alt det? -Ja.
Frygteligt.
-Det er utroligt. -Det er ikke utroligt for mig.
Det er frygteligt. Alle tror, jeg er klog.
Jeg var så dum.
Og Zeira tabte.
Så skete der en stor fejl.
Dommeren skrev en rapport,
hvori han åbent erklærede, at Ashraf Marwan
var Mossad-agent.
Det er dommerens rapport.
Zeira mod Zamir.
Se her.
Ashraf er nævnt mange gange. Det var frygteligt.
Her står der, at der var en topagent,
som var ansat af Mossad.
"Agenten hed Marwan."
De afslører hans navn her.
Han er nævnt i rapporten mange gange.
Da historikeren, Ahron Bregman, sagde, hvad han sagde om Marwan,
var det slemt, men ikke verdens undergang.
Men i det øjeblik en dommer siger:
"Agenten Marwan", så er det officielt.
Da jeg så rapporten på nettet,
var jeg ved at falde ned af stolen.
Han var i livsfare.
Jeg sendte en fax til Marwan om, at han skulle ringe til mig.
Jeg hentede min søn og satte ham foran fjernsynet.
Telefonsvareren blinkede.
Besked modtaget i dag kl. 13.52.
Jeg blev forbløffet, da jeg hørte Ashrafs egen stemme.
Hallo, hej.
Kan du ringe til mig angående din bog? Jeg lægger mit mobilnummer.
Det var meget usædvanligt.
Ashraf var spion. Spioner lægger ikke beskeder.
Så kom der en besked til.
Vær venlig at ringe til mig angående din bog. Tak.
For at ringe tilbage...
Jeg kunne se, at han var presset.
Vær venlig at ringe til mig angående din bog. Tak.
Næsten lige efter hinanden.
Beskeden er modtaget i dag kl. 15.11.
Hallo, hej, goddag.
Ring til mig. Jeg er hovedpersonen i din bog.
Hør beskeden igen...
Jeg havde kendt ham i fem år.
Det var første gang, han lagde beskeder på telefonsvareren.
Jeg tog min gamle båndoptager frem.
For første gang ville jeg optage samtalen.
Jeg ringede til nummeret.
Min finger rystede.
Han tog telefonen.
Hej, min ven.
Jeg har det godt. Hvad med dig?
Ja, helt sikkert. Ja.
Ja, bestemt. Farvel.
Han bad mig ringe op og lægge på.
To minutter senere.
"To minutter senere."
Han svarer ikke. Det er mærkeligt.
Det bekymrede mig, at han sagde: "Ring igen", og så prøvede jeg det.
Der sker noget i værelset, mens jeg venter på ham.
Jeg venter på ham.
Og to minutter senere.
Tredje gang.
Hvad sker der i værelset?
Han er der.
Jeg ringede, og han sagde: "Ring igen."
Jeg prøver og prøver.
Hej, hallo.
Det gør ikke noget.
Dommerens rapport udkom.
Der er detaljer der. Det er det vigtige.
Ashraf ville have, at historien forsvandt.
Han får en rapport fra mig om,
at hans historie i høj grad er kendt.
Jeg er sikker på, at han er meget stresset.
Han er bekymret. Det er frygteligt for ham.
Er du i England?
I morgen er jeg i byen. Jeg er på King's College.
Hvis du vil mødes, kan vi det. Det er op til dig.
Okay, min ven. Hav det godt. Farvel.
Jeg ryster.
Det er en af de sjældne situationer,
hvor folk bøder med deres liv.
Han bødede med sit liv.
Og det fortjente han.
Efter Ashraf Marwans død
var Ronnie i chok.
Jeg følte stor smerte.
Det var meget smertefuldt, da han døde.
Jeg tilbragte mange timer i bjergene,
hvor jeg tænkte over det.
Hans død skyldtes, at jeg ikke beskyttede ham.
Sådan så jeg på det.
Jeg fløj over for at interviewe Ronnie Bregman.
Vi havde en meget lang samtale. Han sagde: "Det måske min skyld."
Så talte vi om mange detaljer
og om alle de argumenter, jeg kom med før.
Til sidst sagde Ronnie: "Ved du hvad? Du har ret.
Jeg tror ikke, at han var dobbeltagent. Du overbeviste mig."
Eli havde en gruppe journalister om sig.
Blandt dem var der en historiker.
Hvis du spørger mig, og det mener jeg, de folk er modbydelige.
Fordi de forvrider sandheden.
De holdt begravelsen.
Han fik en egyptisk begravelse
med alle lederne,
der mødte op i sorte habitter.
Hans enke stod der. Alle spidserne gik forbi hende.
De kyssede hende og hviskede.
De spurgte mig:
"Hvordan kan det være, når han er forræder?"
Jeg har set mange film om mafiaer.
Når mafiaen myrder en af deres medlemmer,
går alle lederne forbi enken og hvisker.
"Vi giver dig penge."
Ashraf Marwans begravelse mindede mig om dem.
Det her er Westminster domstol, hvor der er høring i tre dage
for at nå frem til en afgørelse om Ashraf Marwans død.
Under ligsynet blev det nævnt, at han havde skrevet sine memoirer.
Jeg havde set, hvor memoirerne burde stå på reolen.
Ifølge familien forsvandt de den dag, han døde.
I de memoirer
forventede man, at han skrev om sin rolle i oktoberkrigen.
Han ville selvfølgelig benægte påstanden om, at han var Mossad-agent.
Men de forsvandt, ifølge familien.
Familien Marwan spurgte mig, via deres advokat, om at møde retsmedicineren.
Jeg sad, hvor retsmedicineren lyttede til udsagnene.
Det var forvirrende.
Jeg tænkte: "Hold da op. Det var et mord."
Et minut senere: "Nej, det var et uheld." Og så: "Nej, det var selvmord."
Da jeg sad der med familien, dukkede spørgsmålet op i mit hoved:
"Hvad var jeg ansvarlig for?" Det var en ubehagelig oplevelse.
Der var høring i tre dage for at nå en afgørelse.
Til sidst kom retsmedicineren med en afgørelse angående dødsårsagen.
DØDSÅRSAG
UKENDT
Det var familien tilfreds med, for de kunne udelukke selvmord.
Jeg har ondt af Mona. Hun var helt knust.
FILMSKABERNE MENTE, AT KOMMENTARER FRA ASHRAFS KONE, MONA,
VILLE VISE MERE OM ASHRAFS LOYALITET
VI FANDT DETTE KLIP, SOM BEKRÆFTER MONAS HENGIVELSE TIL ASHRAF
Mona...
INTERVIEW MED MONA NASSER EGYPTISK TV
...hvad var det sværeste øjeblik i Deres liv?
Der er to øjeblikke.
Min fars og mors død og Ashrafs død.
Men alt i alt,
som hans kone mistede jeg ham,
men jeg er taknemlig over, at jeg fik 30 år sammen med ham.
GAMAL OG AHMED MARWAN, ASHRAFS SØNNER
SANDHEDEN OM ASHRAF MARWANS ROLLE UNDER KRIGEN I 1973
DEBATTERES STADIG HEFTIGT I BÅDE EGYPTEN OG ISRAEL
I DET FØLGENDE KLIP FORTÆLLER MONA, HVAD HUN MENER OM DOBBELTAGENT-TEORIEN,
HVILKET UNDERSTEGER ASHRAFS LOYALITET MOD EGYPTEN
Hvis han var i kontakt med Israel,
var det så efter ordrer fra Egypten?
Det bør ingen tvivle på.
Jeg vil ikke forsvare noget, når det er unødvendigt.
Det er noget, jeg er 100 % sikker på.
Ikke kun 100 %.
Alle kæmpede på deres måde.
I Egypten betragtes Marwan som en patriot,
som arbejdede for Sadat for at narre israelerne.
Han gav Egypten et forspring på fire timer i krigen i 1973.
Men Israel betragter ham som en helt.
Jeg tror ikke, han var dobbeltagent.
MOSHE BUCHBUT DEN STORE SYNAGOGE I TEL AVIV
Jeg mener, han var vores.
Israelernes synspunkt er understøttet af beviser.
Egypterne har ikke præsenteret deres optegnelser.
Først når begge er tilgængelige,
kan vi afgøre, hvilken version der er mere autentisk.
Spørgsmålet er, hvorfor den egyptiske efterretningstjeneste,
50 år efter, ikke offentliggør nogen beviser om Marwan?
Vi har ingen beviser, men det har intet med Ashraf Marwan at gøre.
Det handler om, at hvis Egypten frigiver nogen dokumenter,
så danner det præcedens for, at folket kan påvirke,
hvor transparent den egyptiske stat bør være, og at den skal stå til regnskab.
Og den egyptiske stat ønsker ikke at danne den præcedens.
Selvom de ved ikke at afsløre noget om Ashraf Marwan
sår tvivl om, om han nu var en spion for Israel
og ikke en dobbeltagent.
Historien og Marwan er ikke hele historien.
Det er en lille historie i noget meget større.
Det egyptiske folk vil vide sandheden.
6. OKTOBER 2018
45 ÅR EFTER OVERRASKELSESANGREBET
Vi har hele rapporten om mødet mellem Zamir og Ashraf Marwan.
Den er lige frigivet af israelerne.
Der er fem sider.
Der er nok oplysninger til at begge opfattelser
kan finde nok til at støtte deres egen teori.
Jeg troede altid, at Ashraf var dobbeltagent.
Jeg var ikke i tvivl.
Jeg forstår ikke,
hvorfor han holder fast i den skøre teori om en dobbeltagent.
Jeg forstår, at han i starten var påvirket af Eli Zeira. Fint.
Men efter han indrømmede i vores samtale...
Han græd næsten.
Jeg ved det ikke. Det er mig en gåde.
Yossi sagde, at han overbeviste dig om, at Ashraf ikke var dobbeltagent.
Det er ikke rigtigt.
Yossi tror det, han tror, sammen med Mossad.
Sandheden afhænger af øjnene, der ser.
Han er ikke klar til at indse den sande historie
og have mod
og styrke til at sige: "Jeg tog fejl."
Det er hans problem med samvittigheden.
At afsløre et navn på et menneske, som er kilde...
Det er en synd.
-Hvad ville du sige til ham? -Dø i helvede, dit svin!
Ja. Dø i helvede, dit svin!
Hvor vover du?
Fordi man ikke bringer andre mennesker i fare,
fordi man vil være berømt.
Med hensyn til Ashraf Marwans historie,
så har jeg intet ego.
Mossad kan ikke opgive deres historie om Ashraf.
Når jeg ligger i sengen om aftenen, som du siger,
så tænker jeg ikke på, om han var dobbeltagent.
Det spørgsmål er ikke interessant mere.
De handler om den smerte, jeg udsatte ham for ved at afsløre ham.
Du skal tænke over et spørgsmål.
Er det ikke lettere at tro, at han var dobbeltagent,
for så er alt det, du var igennem, ikke spildt?
ZVIKA ZAMIR, TIDLIGERE CHEF FOR MOSSAD, AFVISTE ET INTERVIEW,
MEN I EN TELEFONSAMTALE SAGDE HAN FØLGENDE:
"JEG MINDES ASHRAF SOM EN GOD VEN.
HVIS JEG KUNNE, VILLE JEG TAGE TIL KAIRO HVERT ÅR OG LÆGGE EN ROSE PÅ HANS GRAV.
FILMSKABERNE KONTAKTEDE FAMILIEN MARWAN UNDER OPTAGELSERNE AF DENNE FILM
EN BETINGELSE FOR AT MEDVIRKE VAR,
AT ASHRAF IKKE BLEV FREMSTILLET SOM ISRAELS HELT
EN UGE FØR OPTAGELSERNE
TRAK FAMILIEN SIG UD
EFTER ASHRAFS DØD
SAGDE EGYPTENS PRÆSIDENT, HOSNI MUBARAK, FØLGENDE:
"ASHRAF UDFØRTE PATRIOTISKE GERNINGER, SOM ENDNU IKKE KAN AFSLØRES,
MEN HAN VAR EN PATRIOTISK EGYPTER OG VAR IKKE SPION FOR NOGEN ORGANISATION.
I JUNI 2018 ANSØGTE FILMSKABERNE OM TILLADELSE TIL AT FILME I KAIRO
VI VENTER STADIG PÅ SVAR
Hvordan påvirkede det dit ægteskab?
Jeg blev jo skilt, men det var ikke på grund af Marwan historien.
Men med tilbagesynets klarhed påvirker det en, fordi det er hemmeligt.
Da min daværende kone hørte om det,
havde hun fornuft nok til at sige, at det ville ende med tårer.
Men det var jo for sent.
På det tidspunkt havde toget forladt perronen.
Jeg fodrer mine fisk. De vil have mad.
Hvis jeg åbner her, springer de ud.
-Gør de? -Ja.
De er guppyer. De kan lide at hoppe.
Men når de hopper, kan jeg redde dem.
Jeg samler dem op fra gulvet og lægger dem tilbage.
Se, hvor mange der er.
I eftermiddag
bliver historiske dokumenter, som konkluderer en fredstraktat
mellem Egypten og Israel, underskrevet.
-Lad os alle tre give hånd. -Meget fint.
KRIGEN I 1973 FØRTE TIL EN FREDSTRAKTAT MELLEM ISRAEL OG EGYPTEN I 1979
EGYPTEN VAR DE FØRSTE, DER ANERKENDTE ISRAEL SOM EN STAT
Jeg er stolt af jer. Gud velsigne jer.
Tekster af: Pernille G. Levine