Downloaded from YTS.MX
Millainen maa Kanada on?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Se riippuu siitä, miten sitä katsoo.
Nova Scotia, Kanadan merellinen leikkikenttä.
Vartuin sen pääkaupungissa Halifaxissa.
Alle tunnin ajomatkan päässä mihin suuntaan vain -
voi löytää luonnonkauniin merenrantamaiseman.
Jollain tapaa Nova Scotia on juuri sitä, mitä monet Kanadasta ajattelevat:
suloinen pakopaikka.
Lapsena minulla oli tällainen mielikuva provinssista.
Yhteydessä luontoon, avosydäminen,
ja kaikki hyväksyvä.
Kanadahan huolehtii kansastaan.
Oletko kanadalainen? -Mitä...?
Meillä on yleinen terveydenhuolto.
Avioliiton tasa-arvo toteutui 14 vuotta sitten.
Ja toisena maana maailmassa olemme laillistaneet ruohon.
Kannabis, kannabis
Mutta kun katsoo pinnan alle,
täydellinen kuva alkaa rakoilla.
Ei putkea! Ei putkea!
LOPPU YMPÄRISTÖRASISMILLE
Poliitikot lupaavat yhtä ja tekevät toisin.
Kolonialistinen historiamme jatkuu yhä.
Mahdollisuutemme pelastaa ympäristö vähenevät päivä päivältä,
kun taloudellinen etu on hallitukselle tärkeämpää -
kuin ihmisten huoli.
Kun näin tämän, minun oli pakko ottaa asia esille.
Miten saisimme ihmiset ja median -
kiinnittämään huomiota ilmastonmuutokseen?
Ne ihmiset, jotka elävät marginaaleissa,
ja etenkin joilla ei ole mitään tekemistä asian kanssa,
kärsivät siitä eniten. Myös Kanadassa.
Kanadassa on ympäristörasismia, myös omassa kotiprovinssissani.
Tämä on todellisuutta.
Se tapahtuu heikoimmassa asemassa oleville, ja siitä pitää puhua.
Ingrid.
Hei, Ingrid.
Hei. Päästän teidät sisään. -Kiitos!
Tapaan professori Ingrid Waldronin,
joka kirjoitti Nova Scotian ympäristörasismista kirjan -
There's Something in the Water.
Hauska nähdä.
Kiitos kaikesta. -Mukava nähdä.
Heräsin eräänä aamuna toimistossani ja menin Twitteriin.
Minulla oli uusi seuraaja. Siinä luki "Tiny Canadian".
Siinä ei sanottu "Ellen Page, näyttelijä", enkä miettinyt sitä.
Kuukautta myöhemmin Twitter-sivulleni oli tullut kommentteja.
Paljon. Ihmettelin, mistä oli kyse.
Sitten tajusin, että se olit sinä.
Siitä tämä matka alkoi.
Ympäristörasismi tarkoittaa sitä,
että alkuperäisväestöä ja mustaa väestöä altistetaan kohtuuttomasti -
ympäristökuormille ja saasteille.
Ongelmana on myös hallinnon hitaus puuttua ongelmiin.
Tiedämme, että se, missä asuu, vaikuttaa hyvinvointiin.
Kanadassa postinumero määrää terveyden. Tiedämme, että tietyt yhteisöt -
ovat vähemmän terveitä asuinpaikkansa takia.
Useimmat afrikkalaistaustaiset Nova Scotiassa elävät -
maaseutuyhteisöissä, joista monet ovat lähellä kaatopaikkoja.
Myös alkuperäisväestöt sijoitetaan suhteettoman usein -
vaarallisten paikkojen lähelle.
Kun elää syrjäisessä, näkymättömässä yhteisössä,
joilla ei useinkaan ole ääntä ja jotka ovat hallinnolle näkymättömiä,
ei useinkaan saa ääntään kuuluviin.
Ympäristörasismia on tarkasteltava -
historiallisessa kontekstissa,
Nova Scotian ja Kanadan kolonisaation yhteydessä.
Kanadassa on vastahakoisuutta, epäröintiä, puhua rasismista.
Rasismia ilmenee kaikissa yhteiskuntarakenteissamme,
ja Kanadassa me välttelemme sitä.
Rasismilla ja ympäristörasismilla on todellisia vaikutuksia -
näihin yhteisöihin.
Se on vaikuttanut mustiin ja alkuperäisväestöön sosiaalisesti,
taloudellisesti ja poliittisesti.
Kun tiettyjä yhteisöjä pidetään arvottomina,
vailla ihmisarvoa,
vailla minkäänlaista arvoa,
kuten tyypillisesti ei-valkoisesta väestöstä ajatellaan,
käy monella tavalla järkeen, ettei silloin reagoida -
samalla tavalla kuin valkoisen väestön ollessa kyseessä.
Näillä yhteisöillä ei ole ihmisille merkitystä.
Syntyy irrallisuutta. Jos ei käytä aikaa -
näiden yhteisöjen tarpeiden ymmärtämiseen,
heidän kokemustaan ja vaikeuksiaan ei huomioida ympäristöpolitiikassa.
Se vaatisi yhteisöjen kuuntelemista, eikä sitä yleensä tapahdu.
Jos katsoo Nova Scotian karttaa -
ja merkitsee siihen mustat yhteisöt ja alkuperäisväestön yhteisöt -
ja sitten kaatopaikat ja saastuttavat tuotantolaitokset,
ikävä yhteys käy selväksi.
Selvitän nyt, miten ympäristörasitteet ovat vaikuttaneet yhteisöjen elämään.
Ensiksi menen Shelburnen kaupunkiin,
joka on vain 20 minuutin päässä sukulaisteni luota.
Monet näkevät sen liljanvalkoisena rannikkokaupunkina.
Shelburnessa oli aikoinaan eniten vapautettuja mustia Pohjois-Amerikassa.
Heidän jälkeläisiään asuu nyt enimmäkseen eteläisessä Shelburnessa.
Siitä asti, kun he asettuivat tänne 250 vuotta sitten,
mustia kansalaisia on kohdeltu eri tavalla kuin valkoisia.
Ja tämä on heille yhä todellisuutta.
Kaupunkiin 1940-luvulla sijoitettu kaatopaikka -
kummittelee Shelburnen asukkaille vielä vuosia sulkemisen jälkeen.
Paikallinen aktivisti Louise Delisle kertoo asiasta enemmän.
Taidat pitää koirista.
Hei, muru!
Näyttää hienolta. -Niin, täällä on kaunista.
Perheeni on Lockeportista. -Niin kuulin.
Olen käynyt Shelburnessa. -Tunnetko Fred Pagen?
En.
Isäni oli Dennis Page Lockeportista.
Dennis Page ja Lorie Page. -Tunnen Lorie Pagen.
Zach puhuu aina serkuistaan.
Zach Page. -Tunnen Lorien.
Ai, niinkö? -Hienoa.
Siitä lähtien, kun mustat lojalistit asettuivat tänne,
meidät pantiin töihin.
Kun tulimme tänne, meille luvattiin -
jotain parempaa, koska olimme orjia.
Monet tulivat maanalaista rautatietä tai laivoilla satamaan.
Olemme niiden ihmisten jälkeläisiä.
Minulle on kunnia kuulua -
vahvaan mustien lojalistien sukuun.
40-luvun alussa he alkoivat kokoontua yhteen.
Sellaisiahan ihmiset ovat. Kokoontuvat muiden ihmisten ympärille.
He alkoivat rakentaa kotejaan toistensa lähelle.
40-luvun lopulla -
tänne päätettiin laittaa -
kaatopaikka.
Kaikki pantiin sinne. MItään ei lajiteltu.
Kaikki ympäröivien alueiden jätteet,
Shelburnen kunnan jätteet, menivät sinne.
Sinne tuli jätettä sairaalastakin.
Joten siellä voi olla vaikka ruumiinosia.
Merivoimien tukikohdasta sinne vietiin kuka tietää mitä.
Maalia ja öljyä telakoilta.
Vanhoja autoja, ruokaa kaupoista,
kuolleita eläimiä.
Aivan kaikkea -
vietiin sille kaatopaikalle.
Siitä piti päästä eroon, koska se oli kuin jätevuori.
Se sytytettiin tuleen.
Se paloi päiväkausia -
ja haju oli kauhea.
Ja savu peitti kaiken.
Ei voinut avata ikkunoita.
Muistan,
että joku sanoi: "Kaatopaikka palaa."
Ensin lokit alkoivat huutaa kovaan ääneen.
Sitten ne lähtivät.
Savu oli kuin musta pilvi.
Sitten noki. Kun tuli alkoi sammua tai satoi,
kaikkialla oli nokea.
Muistan, kun menin aamulla kouluun.
Olimme onnekkaita, jos pääsimme kouluun -
haisematta siltä kuin olisimme olleet -
kemiallisessa sodankäynnissä.
Koulussa opettaja kysyi:
"Peseydyittekö aamulla?"
Se oli kamalaa.
Olemme juoneet vettä -
puroista ja kaivoista, jotka ovat olleet täällä -
sukupolvien ajan.
Kuka tietää, mitä kaatopaikalta on valunut niihin?
Kuka tietää?
Kun puhutaan siitä,
miten ympäristörasismi on vaikuttanut tähän yhteisöön,
se...
Se tappaa meidät.
Me emme tehneet kaatopaikkaa.
Perheemme eivät pyytäneet sitä.
Nyt kärsimme sen seurauksista -
ja menetämme rakkaitamme. He ovat poissa.
Yhteisössämme on paljon syöpää.
Sanotaan, että syöpää on kaikkialla.
Mutta tällä alueella -
multippeliä myeloomaa esiintyy erittäin paljon.
Ihmiset kuolevat siihen täällä. Miksi?
Se tulee kaatopaikasta.
Tuossa on äitini. Istuu tuossa.
Tässä olemme pihallamme.
Tuossa olen minä letit päässä. -Oletpa suloinen.
Missä kohtaa sisarussarjaa olit? -Vanhin.
Tuossa on veljeni Robert.
Hän oli se, joka kuoli syöpään.
Tässä on siskoni Babe, jolla on multippeli myelooma.
Ja nuorin veljeni Frank.
Siinä me olemme.
Tuossa on setäni, joka kuoli äskettäin syöpään.
Hän kuoli kaksi vuotta sitten.
Isäni kuoltua syöpään hän oli meille isähahmo.
Nyt he ovat poissa.
En halua...
En halua kenellekään mitään pahaa, mutta yritän kertoa totuuden.
Niinhän sitä pitää tehdä.
Se on joskus vaikeaa, varsinkin kun puhutaan rasismista ja syrjinnästä.
Kukkoja.
Mustien asuinalue alkaa tästä.
Testasimme kaivovettä täällä.
Näiden ihmisten vedessä -
oli paljon arseenia.
Tämä yhteisö on pieni.
Tämä perhe on menettänyt jäseniä -
syövän vuoksi.
Tällä miehellä on todettu syöpä, ja hän tuskin elää kauaa.
Hänellä on keuhkosyöpä. Tuossa asuvalla miehellä.
He ovat mukavia ihmisiä.
Olisi pitänyt esitellä sinut heille, mutta ei mennä ilmoittamatta.
Näiden ihmisten kaivo on saastunut.
Sitä vettä ei voi juoda.
Tämän naisen mies kuoli syöpään. Hän asuu tuolla yksin.
Tämän naisen mies kuoli syöpään.
Hän jatkoi elämäänsä.
Löysi jonkun muun. Mukava mies Newfoundlandista.
Tuosta talosta koko perhe -
kuoli syöpään.
Talo on nyt jonkun muun,
joka muutti tänne ja koettaa korjailla taloa.
Kaikki talossa asuneet kuolivat syöpään.
Tämän naisen mies kuoli syöpään.
Hänellä itselläänkin on nyt syöpä.
Tämän talon rakentanut mies ja hänen vaimonsa kuolivat syöpään.
Heidän tyttärensä asuu nyt Birchtownissa.
Hän sairastui syöpään ja selvisi siitä.
Mutta -
kaksi perheen poikaa kuolivat syöpään.
Se ei ole hyvä.
Tämä talo on lähinnä -
kaatopaikkaa.
Tämän nuoren naisen piti muuttaa takaisin -
tänne asumaan.
Hänen äitinsä kuoli syöpään. Hänen isänsä kuoli syöpään.
Hän asuu nyt tuolla. Hänellä on viisi lasta talossa.
Hänellä ei ole muuta paikkaa.
Hänen oli muutettava sinne.
Noiden puiden takana on kaatopaikan reuna.
Se ei ole kaukana.
Me leikimme ennen tuolla metsässä.
Ei hyvä.
Ellen, haluatko kävellä? -Voimmeko kävellä kaatopaikalle?
Siellä on kyltti, jossa lukee "pääsy kielletty",
mutta tiedän, miten sinne pääsee.
Tässä asuu herra Clyke.
Hän on hyvin erikoinen.
Hänellä on diagnosoitu...
Hän on varmaan seudun vanhin musta mies.
En tiedä, onko hän kotona.
Hei.
Mitä teet?
Tässä on herra Clyke. -Ron Clyke.
Tämä on Ian. -Ian kuka?
Ian, en tiedä...
Daniel.
-Ian Daniel.
Onpa kameroita.
Ja minä olen tämän näköinen. -Näytätte hyvältä.
Minä olen Ellen. -Mitä?
Nimeni on Ellen. -Ellen. Ellen mikä?
Page. -Page.
Ellen aikoo puhua kaatopaikasta.
Ja me puhuimme siitä...
Savusta ja noesta ja tuhkasta ja sellaisesta.
Ja mitä haluamme.
Koska kaikki ovat poissa. Olet vanhin jäljellä.
Luulen niin.
Vanhin mies, vai mitä?
Niin, koska Wally Davis on noin 70.
Wallace. Wallacekin on...
Häneltäkin hoidetaan syöpää.
Niin, Wallace saa hoitoa keuhkosyöpään.
Ja minä menen tällä viikolla. -Tällä viikollako?
Perjantaina.
Menet katsomaan, miten pärjäilet. -Niin.
Tarkastukseen. Käyn kerran vuodessa.
Luuletko, että kaatopaikka liittyy syöpääsi?
Kuka tietää?
Varmasti.
Koko naapurusto sairastaa.
Niin.
Kaikki miehet ovat poissa.
Frank, Seldon ja ystäväsi Ed. Kaikki ovat poissa.
Bern Bruce ja Shirley. -Niin, Bern ja Shirley.
Ajattelimme käydä kävelemässä tuolla.
Aidan viertä pitkin. -Siellä on polku.
Niin. Kävelemme polkua pitkin.
KAATOPAIKKA SULJETTU 3.12.2016
Toivottavasti...
Jos joku hyötyy tästä mitään...
Toivottavasti...
Toivon, että ihmiset oppisivat käyttämään tavaraa.
Ei tarvittaisi kaatopaikkoja.
Eikö olisi mukavaa, jos oppisimme,
että kaikki, mitä tarvitsemme,
voidaan käyttää yhä uudestaan?
Olisipa se hienoa!
Ei olisi tätä ongelmaa,
että ihmiset kuolevat kuluttamamme tavaran vuoksi,
joka on poltettu.
Kaatopaikka suljettiin pysyvästi vuonna 2016.
Kun paikalla kävelee nyt, ilman siellä täällä lojuvia romuja -
sitä ei ehkä edes tunnistaisi kaatopaikaksi.
Nyt huolenaiheena on se, mitä on maan alla -
ja mikä vaikutus sillä voi olla veteen ja maaperään.
On varmasti pelottavaa miettiä koko ajan,
onko sitä joutunut juomaveteen.
Nyt olemme onneksi testauttaneet vettä -
ja puhuneet tästä ihmisille.
Olen käynyt puhumassa ihmisille siitä,
että kaivovesi pitää testata, ja olen hankkinut testaajat.
Ihmisten tietoisuus on lisääntynyt,
kun vesitesteissä on näkynyt, että vedessä on jotain.
Vaikka sanottaisi, ettei se johdu kaatopaikasta,
tiedämme, että vesi...
Kaivossa on koliformisia bakteereja,
ja vettä käytetään ruoanlaitossa, lapset syövät sitä,
sillä pestään hampaat ja siinä kylvetään.
Kun saa tietää, että vedessä on jotain vikaa,
kysehän on elämästä.
Koko elämästä.
Meillä on oikeus puhtaaseen veteen.
Ei siitä pitäisi tarvita taistella. -Ei.
Ja niiden, joita me äänestämme -
pitäisi taistella meidän kanssamme puhtaasta vedestä.
Mutta... Herätys.
Sitä ei huomioida lainkaan.
Se ei ole ongelma, koska se ei vaikuta heihin.
Heillä on puhdasta juomavettä -
kaupungin vesijohtoverkosta.
Meillä ei ole sitä. Meillä ei ole sitä vaihtoehtoa.
Emme voi sanoa:
"En käytä enää tätä kaivoa enää, koska se on saastunut.
Liityn kaupungin vesijohtoon." Emme pysty.
Ei kuulemma ole kannattavaa vetää tänne vesijohtoa.
Miksi me olemme vähempiarvoisia -
kuin toisen asuinalueen asukkaat?
TERVETULOA SHELBURNEEN PERUSTETTU 1783
Viime vuosina Louise on puhunut asiasta -
ja kannustanut hallitusta säätämään ympäristölain,
joka takaisi terveen ympäristön kaikille asukkaille,
etenkin marginalisoiduille väestöryhmille.
Paikallisten poliitikkojen reaktio on ollut tyrmistyttävä.
ASUKAS KÄYTTÄÄ RASISMIKORTTIA
Rasismi on jatkunut, ja sitä on yhä.
Jos siitä ei puhuta ja sitä ei tunnisteta, se ei lopu koskaan.
Se että olen puhunut siitä,
on erottanut minut joistakin yhteisöni jäsenistä,
koska he eivät halua puhua siitä.
Mainitsit pormestarin.
Okei. Siinä on vastaukseni.
Niin, pormestari. -Mitä pormestari tekee?
Pormestarin mielestä minulla ei ole oikeutta puhua.
Miksi?
Koska hän...
Hän sanoi minulle,
etteivät asukkaat halua minun puhuvan tästä.
Etteivät he välitä.
Anteeksi vain.
Aion sanoa sen.
On...
Minulla on oikeus sanoa teille,
että tuhoatte perheeni ja yhteisöni,
ja se on jo tuhoutunut, koska päätitte tuoda jätteenne takapihalleni.
Anteeksi vain.
Näin se kuitenkin on.
Joko autat meitä tai olet meitä vastaan, vai mitä?
Kun vaalien aika tulee,
he tulevat tänne ja lupaavat kuun taivaalta.
"Teemme sen ja sen ja tämän ja tämän."
Ja ihmiset luottavat. Nämä ihmiset luottavat ihmisiin.
He äänestävät näitä ihmisiä, jotka vain...
Jos et voi huolehtia naapuristasi -
tai läheisistäsi tai perheestäsi,
mitä hyötyä sinusta on kenellekään?
Miksi olet täällä?
Jos et välitä veljistäsi ja sisaristasi,
miksi vaivautua?
Minkä vuoksi heräät joka aamu?
Oman itsesikö? Se on varmaan yksinäistä.
Jos he sitä varten elävät.
Vai mitä?
Lähimmäisenrakkauden on oltava etusijalla.
Meidän on tuettava toisiamme.
Meillä on vain yksi suunta.
Jos se ei onnistu ensimmäisellä kerralla, toista tilaisuutta ei tule.
Jos se tarkoittaa sen varmistamista,
että naapurini on terve,
ja jos voin varmistaa sen tekemällä jotain, silloin teen sen.
Julkisen kaivon tekeminen asuinalueelle -
Louisen ehdottamaan paikkaan maksaisi noin 10 000 dollaria.
Yksistään tänä vuonna kaupunki budjetoi 35 000 dollaria -
vuotuiseen Perustajien juhlaan.
Kolmen tunnin matkan päässä Pictou Landingin intiaaniyhteisö -
on myös saanut myrkyllisen perinnön valtion laiminlyönneistä.
Mi'kmaq-intiaanien taistelu heijastelee pitkää kamppailua -
alkuperäiskansojen ja valtion välillä -
nykyisen Kanadan ensimmäisistä siirtokunnista saakka.
Kansanmurha, pahoinpitelyt ja katoliset sisäoppilaitokset -
ovat vieneet Mik'kmaqeilta suuren osan heidän maastaan ja kulttuuristaan.
Tänä päivänä riesana on myös ympäristötuho,
joka on rasittanut yhteisöä yli 50 vuotta.
Boat Harbour, Nova Scotia.
Tuhannet kalat haukkovat henkeä ja kuolevat.
Useimmat, jotka näkivät nämä uutiset, olivat vihaisia.
Miten niin saattoi käydä?
Mutta nämä kuvat ovat vain tuoreimpia pitkässä saastumisen jatkumossa.
Hei!
Hauska tavata. -Samoin.
Tule sisään. -Olen pahoillani.
GPS...
Jäin kiinni mutaan.
Tiesin, että se oli pikkutie. "Tie on suljettu. Hmm. "
Ennen saastumista vesistö, joka on nyt Boat Harbour,
oli nimeltään A'Se'K. Se tarkoittaa toista huonetta.
Se oli paikka, johon yhteisömme jäsenet juoksivat,
kun intiaaniviranomaiset tulivat hakemaan lapsia.
He juoksivat A'Se'Kiin.
Joten A'Se'K,
kuten yksi vanhimmista sanoo kauniisti,
oli aikoinaan heille kuin vanhempi.
Se suojeli heitä. Se ruokki heidät.
Se tarjosi suojaa. Sitten kun -
tehdas tuli vuonna 1965 -
ja aloitti suunnitelmansa -
tunkeutua maahamme -
ja A'Se'Kiin...
Kaikki vietiin. Kaikki vietiin pois.
Vuonna 1965 Scott Paper Company halusi rakentaa paperitehtaan Nova Scotiaan.
Yhtiö tiesi, minne halusi mennä.
Pictoun kaupunkiin.
Yhtiön konsultti, tri John Bates, oli valinnut paikan muutamaa vuotta aiemmin.
Hän ehdotti, että Scott Paper rakentaisi sulfaattisellutehtaan.
Tehtaan jätteet johdettaisiin Pictoun sataman ali -
ja laskettaisiin Boat Harbouriin.
Lopulta teollisuusjätteet päätyisivät mereen.
Ehdotuksen aikaan tri Bates ei ollut enää Scottin konsultti.
Hänestä oli tullut Nova Scotian vesiviraston johtaja.
Tässä oli ainekset tuottoisaan sopimukseen -
Scott Paperin ja Nova Scotian provinssin välillä.
Hallitus suostui huolehtimaan tehtaan jätteistä -
ja alkoi ostaa maata alueelta.
Ainoa ongelma olivat intiaanit, jotka asuivat Boat Harbourin laidalla.
Vesivirasto oli lähestynyt isoisääni, joka oli silloin päällikkö,
ja neuvostoa,
ja sanonut, että tänne rakennettaisiin tehdas,
eikä siitä tarvitsisi huolehtia.
Kaikki sujuu hyvin.
Se ei vaikuta mihinkään.
Mahdollisia ympäristövaikutuksia oli dokumentoitu,
samoin vaikutuksia kalastuselinkeinoon, joten he ilmaisivat huolensa,
kuten johtajamme ovat tehneet vuosikymmeniä.
Kun tehtaan edustajat kuulivat huolistamme,
he päättivät näyttää paikkoja.
He veivät isoisäni -
ja toisen neuvoston jäsenen, Martin Sapierin,
erääseen paikkaan -
New Brunswickissa.
Se ei ollut edes samanalainen tehdas kuin tänne suunniteltu.
Herra Wigglesworth -
vei meidät St. John'siin, tai Lancasteriin, kuten jotkut sanovat,
sellutehtaalle.
MICHELLEN ISOISÄ
Hän näytti, että vedessä ei ollut väriä eikä hajua.
Hän näytti, ettei vesi ollut värjäytynyt. -Niin.
Sellutehtaalta ei tule mitään hajua.
Savu tulee St. Johnin sellutehtaalta.
Intiaaneja ei viety sinne.
Heille näytettiin kotitalousveden puhdistamo muutaman kilometrin päässä.
Se oli julkisivu.
Tehtaan edustajat valehtelivat -
ja sanoivat, ettei se vaikuta järveen.
Siitä voisi yhä nauttia -
ja tehdä siellä kaikenlaista.
Sopimuksessa oli myös ehtoja. Ehdot jätettiin täysin huomiotta.
Edustajamme halusivat tietää -
tehtaan vaikutuksista, eikä sitä koskaan viety loppuun.
Ainoa, mikä vietiin loppuun, oli 60 000 dollaria.
60 000 dollaria sorretulle yhteisölle, joka oli kärsinyt -
sisäoppilaitosten vaikutuksista ja...
Se oli paljon.
Voin vain kuvitella, mitä isoisäni ajatteli.
"Ei se vaikuta ympäristöön.
Tahdon auttaa tätä seutua.
Ei tästä seuraa mitään pahaa."
New Brunswickissa Martin Sapierin kanssa isoisäni allekirjoitti paperin.
Silloin he saivat hänet.
Intiaanit luopuivat oikeuksistaan Boat Harbouriin -
65 000 dollarilla.
Kaksi vuotta myöhemmin laitos oli toiminnassa.
Jätteet alkoivat virrata Boat Harbouriin.
Kaikki kalat kuolivat. Niitä oli rannoilla seuraavana päivänä.
Kuolleita kaloja oli kaikkialla.
Ne kuolivat yhdessä yössä.
Viikon sisällä tehtaan käynnistyksestä.
Kolme, neljä päivää sen alkamisen jälkeen.
Kaikki kuolivat.
Mitä surua hän mahtoikaan tuntea,
kun hän tajusi, että Boat Harbour oli kuollut.
Hän kuoli ajatellen, että se oli hänen syytään.
Se syyllisyydentunne välittyi -
hänen lapsilleen ja muulle perheelle,
ja miten he selviytyivät, kun...
Se on noidankehä, jonka pitää loppua.
Millaista perheeni elämä olisi,
jos sitä ei olisi tapahtunut?
Isoisälläni ja isoäidilläni oli 13 lasta.
Isoisäni kuoli hyvin nuorena, alle 50-vuotiaana.
Tällä hetkellä äitini ja tätini elävät vielä.
Kaikki muut ovat kuolleet syöpään.
Tai itsemurhaan.
Alkoholismi ja huumeet ottivat kuljettajan paikan.
Mietin usein, että ellei näin olisi käynyt, olisimmeko voineet -
elää sillä tavalla -
että voisimme vanheta yhdessä?
Vien teidät katsomaan tehtaan jätevedenpuhdistamoa -
Simpson's Lanelle. Se ei ole kaukana asuinpaikastamme.
Tästä mennään puhdistamolle,
joka on ollut täällä vuodesta 1967.
Tämä tulee suoraan tehtaalta.
Raakaa, puhdistamatonta jätettä.
Se meni ennen suoraan maahan.
Ei ollut mitään puhdistusjärjestelmää. Vain laskuputki.
Tulen täällä surulliseksi.
Tämä on asuinalueemme haju.
Joskus yhteistiloissamme ja kodeissamme tuntuu,
että haju tarttuu seiniin.
Nämä ovat ilmastimia.
Niiden pitäisi hapettaa vettä, mikä on vähän surullista,
kun sanottiin, ettei mitään vaikutuksia tule,
ja tämä siitä sitten jäi.
Kaikki tämä tulee asuinalueellemme.
Paitsi että kärsimme siitä, että vetemme on tällaista,
katso ilmaa.
Niin. Se...
Se on surullista.
Oletko huolissasi terveydestäsi?
Satuitkin mainitsemaan. Kun tiedän, mistä olen kotoisin,
ja kaikki jo kuolleet sukulaiseni, en ole odottanut eläväni pitkään.
Täytän 41 ensi viikolla.
Ja...
Kun kaikki ovat kuolleet niin nuorina -
minusta on aina tuntunut,
ettei minulla ole mahdollisuutta vanheta.
Joskus ajattelen niin.
Suru, mitä sanaa käytän paljon,
koska en osaa kuvailla sitä muulla tavalla,
esiintyy monessa muodossa.
Miten tämän kanssa elää?
Miten sinä eläisit tämän kanssa?
Huolestuttiko teitä se,
että allas oli niin lähellä intiaanireservaattia?
Siitä ei ollut heille mitään haittaa.
He eivät olleet vedessä eivätkä asuneet vedessä.
He asuivat veden lähettyvillä.
Mitä sitten?
Nämä ovat yhteisömme jäseniä, jotka ovat kuolleet tehtaan avaamisen jälkeen.
Näkee selvästi, että...
He kuolivat nuorina. Se on totta.
En halua laskea kuolleita. Meillä on paljon.
Monen pitäisi vielä olla täällä.
Heidän pitäisi olla täällä ja taistella rinnallamme.
Heidän pitäisi nähdä tämän loppu.
Saastumisen loppu.
Mutta he eivät ole täällä.
Halusimme muistaa sen.
He ovat täällä, näkevät, mitä täällä tapahtuu. He ovat ylpeitä meistä.
Tämä muistuttaa minulle, miksi teen tätä.
Koska...
Liika on liikaa.
Vuonna 2014 jännitteet kiristyivät, kun tehtaan putki rikkoutui -
ja 47 miljoonaa litraa myrkyllistä jätevettä vuoti alueelle,
joka oli ollut Mi'kmaqien hautausmaa.
Hallitus oli luvannut sulkea Boat Harborin useasti,
muttei pitänyt sanaansa.
Michelle ja muut asukkaat tekivät saarron -
kieltäytyen lähtemästä ennen kuin Boat Harbour suljetaan.
Provinssin hallinnon oli viimein puututtava peliin.
Kesäkuussa 2014 asia oli paljon esillä mediassa,
rauhanomaisen protestimme vuoksi.
Olimme saaneet tarpeeksemme -
siitä että tämä vain jatkui.
Tämä jätevesi on vahingoittanut meitä jo 50 vuotta.
Soudimme ja huopasimme. Johtajamme tapasivat hallitusta usein -
ja yrittivät saada asioihin ratkaisua.
Kokoonnuimme liikuntasalissa.
Johtajamme sanoivat, että hallituksesta sanottiin näin.
Emme tietenkään luottaneet siihen.
Luottamus oli mennyt hallituksiin,
kun rikottuja lupauksia oli vuosikymmenien ajalta.
Se oli suurin asia.
Sitähän yritimme selvittää, että puhuivatko he totta.
Onneksemme pääsimme sopimukseen,
johon emme olleet täysin tyytyväisiä.
Viimein alueelle koituneet tuhot myönnettiin,
ja Boat Harbourin jätevedenpuhdistamon sulkemista ehdotettiin.
Ehdotettu sulkemispäivämäärä ei ollut meille mieluinen.
Toivoimme sen tapahtuvan aiemmin.
Meille annettiin päivämäärä 31.1.2020.
Mietimme sitä pitkään ja hartaasti.
Suostuimme kuitenkin kompromissiin.
Kompromissiratkaisu ei ollut tehtaan sulkeminen -
vaan yhteisöä vuosikymmeniä saastuttaneen jätevedenpuhdistamon sulkeminen.
Nova Scotian hallitus hyväksyi lain,
jonka mukaan 31.1.2020 mennessä Boat Harbourin puhdistamon käyttö -
"tehtaalta tulevan jäteveden vastaanottoon ja puhdistamiseen on lopetettava."
Tehtaalle annettiin aikaa -
uuden jätevedenpuhdistamon rakentamiseen -
ja Boat Harbourin puhdistuksen suunnitteluun.
Northern Pulp sai viisi vuotta aikaa uudelleensuunnitteluun.
Neljä vuotta myöhemmin heidän suunnitelmansa oli -
rakentaa uusi putki, joka laskisi jäteveden -
Northumberlandinsalmeen aivan Pictou Landingin vieressä.
Nämä olivat tuottoisia kalapaikkoja seudun asukkaille,
ja suunnitelma herätti suuttumusta.
Tahdomme olla iloisia.
Tahdomme juhlia tämän loppumista ja alkaa parantua.
Haluamme tehdä kaikkia niitä asioita, joita meidän olisi pitänyt saada tehdä.
Miten voimme juhlia sitä, kun meille ehdotetaan -
uutta putkea tai puhdistamoa,
joka vain tuo saasteet takapihaltamme etupihalle?
Minua häiritsee todella se, että puhutaan "puhdistetusta jätevedestä."
Tämä puhdistettu jätevesi on vaikuttanut meihin yli 50 vuotta.
Ei meidän pitäisi enää taistella tästä.
Meidän ei pitäisi joutua kyselemään,
mikä hitto teitä vaivaa?
Miksi aiotte laittaa tuon sinne?
Miksi hallitus ei sano mitään?
Vaikka tietää, mitä tuhoa se on meille aiheuttanut.
Emme pääse koskaan siitä vapaiksi.
Alkuvuodesta 2019 Pictoun asukkaat kokoontuivat -
muistuttamaan ihmisiä suunnitellusta sulkupäivästä vuonna 2020.
Tunnelma oli optimistinen,
kun Pictou Landingin intiaanit aloittivat lähtölaskennan -
Boat Harbourin puhdistamon sulkemiseen.
Tahdomme puhtaan ympäristön.
Haluamme korjata asiat. Siitä tässä on kyse.
Tämä on tärkeä päivä Pictou Landingin asukkaille -
mutta myös kaikille muille.
Haluan, että lapseni voivat uida ja kalastaa Boat Harbourissa -
minun ikäisenäni ja saavat lapsuuden, jota minulla ei ollut.
Asukkaiden juhliessa -
Northern Pulp piti oman kokouksen.
Yhtiöllä ei ollut uutta suunnitelmaa, eikä tehdasta haluttu sulkea.
Se pyysi lisäaikaa tehtaan pitämiseksi toiminnassa.
Meillä kaikilla on sama päämäärä,
eli palauttaa Boat Harbour luonnolliseen tilaansa.
Tarvitsemme vain lisää aikaa varmistaaksemme,
että jokainen vaihe ympäristöarvioinnista -
rakennustyöhön ja käyttöönottoon voidaan tehdä huolella.
Tänään oli tarkoitus olla juhla.
Vain tunti ennen tapahtuman alkua -
Northern Pulp ilmoitti pyytävänsä lisäaikaa -
Boat Harbourin laitoksen sulkemiseen.
Päällikkö Andrea Paulin mukaan ajoitus on pettymys -
eikä lisäaikaa voi hyväksyä.
Asiasta tiedettiin vuonna 2015.
Jos he olisivat toimineet proaktiivisesti -
uutisiin reagoinnin sijaan,
he olisivat päässeet eteenpäin siinä, mitä halusivat saavuttaa.
Sitten Stephen McNeil, Nova Scotian pääministeri,
joka oli vakuuttanut sulkemispäivää,
tuntui nyt taipuvan.
Annoimme viisi vuotta aikaa, ja olen tehnyt selväksi,
että määräaika on 31. tammikuuta, 2020.
Olen myös sanonut asukkaille ja yhtiölle,
että jos heidän on mahdollista löytää yhteinen sopimus jatkoajasta,
sitä kannattaa harkita.
Sen sijaan, että hänessä olisi miestä sanoa:
"Säädetyn lain mukaan tehdas on suljettava 31.12020,
ja siitä pidetään kiinni", hän -
käyttää meitä syntipukkina.
"Voisimme ehkä, jos Pictou Landing suostuisi..."
Se oli hyvin epäreilua meitä kohtaan.
Jos välillämme olisi oikeasti suhde,
kuten he aina kerskuivat,
he olisivat sanoneet: "31.1.2020 tehdas suljetaan lain mukaan." Se siitä.
Mutta ei.
Tahdon epätoivoisesti uskoa johonkin, ja...
Nyt uskon päivään 31.1.2020.
Toivon, että ihmiset ymmärtävät,
ettemme tee tätä häiriköidäksemme,
aiheuttaaksemme hankaluuksia.
Teemme sen tulevaisuutemme vuoksi.
Meidän pitää saada olla yhteydessä maahan.
Tarvitsemme kestävän ympäristön -
lapsillemme ja lastenlapsillemme.
Teemme sen, koska meidän on tarkoitus olla täällä ja tehdä tämä.
Emme jaksa enää sairastaa.
Tahdomme parantua.
Toivomme, että paranemme tästä kaikesta,
mutta palaan aina erääseen lainaukseen:
"Ei voi parantua samassa ympäristössä, jossa sairastui."
Jotta voimme parantua, sen veden on lakattava virtaamasta.
Jos tai kun jätevesi lakkaa virtaamasta, tarvitaan intensiivistä puhdistusta,
jonka arvioidaan kestävän viisi vuotta ja maksavan yli 200 miljoonaa dollaria,
jotta myrkyt, esimerkiksi elohopea, saadaan pois vesistöstä.
Toiveena on, että alue palaa suunnilleen alkuperäiseen tilaansa.
Olemme jo alkaneet puhua siitä,
miltä Boat Harbour mahtaa näyttää tulevaisuudessa.
Mitä näemme, kun voimme palata A'Se'Kiin,
kun saamme sen takaisin?
Kun puhumme siitä, sanomme sitä Boat Harbouriksi,
mutta se on sen saastunut nimi.
Se oli A'Se'K. Kun palaamme A'Se'Kiin, mitä näemme?
Puhumme luonnosta ja siitä,
miten ihmiset tahtovat saada yhteyden maahan.
Jokin niin yksinkertainenkin on parantavaa ihmisille.
Tahdon, että isoisäni saa levätä rauhassa.
Tahdon, että kaikki Boat Harbourin soturit saavat levätä rauhassa.
Tahdon, että he saavat olla ylpeitä siitä, että taistelimme loppuun asti.
Michellen ja muiden asukkaiden jatkaessa painostusta tehtaan sulkemiseksi -
vain tunnin matkan päässä historia voi toistaa itseään -
kaupallisten intressien vaikuttaessa hallintoon -
jälleen kerran alkuperäiskansojen kustannuksella.
Näin tulen viimeiseen pysähdyspaikkaani, Stewiacken kaupunkiin,
missä tätä yritetään estää.
Kaasuyhtiö AltaGas suunnittelee -
maanalaista varastolaitosta Mi'kmaq-intiaanien maille.
AltaGas löysi maanalaisia suolaonkaloita Shubenacadie-joen lähistöltä.
Niihin voitaisiin varastoida maakaasua, mutta sitä varten -
onkaloissa oleva suola liuotettaisiin jokiveteen,
minkä jälkeen vesi laskettaisiin takaisiin jokeen.
Sitä tulisi jopa 3 000 tonnia päivässä.
Suolaliuoksen suolapitoisuus on 6-kertainen -
kalojen elinkelpoiseen veteen nähden.
Luonnollisesti asukkaat ja paikalliset johtajat eivät ole tyytyväisiä.
Emme ole iloisia tästä.
Sipekne'katik-heimo vastustaa projektia.
Päällikkö Rufus Copage sanoo, ettei ympäristöraporttia -
selitetty riittävän hyvin heimon neuvostolle.
Toivoin, että voisimme keskustella, mutta hallitus ei anna meille tilaisuutta,
joten meidän on taisteltava.
Tällaista ei ole tehty missään ennen.
Miksi se halutaan tehdä täällä Nova Scotiassa?
Miksi se halutaan tehdä joessa,
josta lapsemme kalastavat, mistä he saavat ruokansa,
minne yhteisömme jäsenet ovat kokoontuneet sukupolvien ajan?
Todellinen turvallisuusongelma on Alton Gas.
Tapaan Sipekne'katikien vesiensuojeluryhmän,
joka tunnetaan nimellä Ruohonjuuren isoäidit.
He johtavat vastarintaa ympäristökatastrofia -
ja oikeuksiensa rikkomista vastaan.
MITÄ TAPAHTUI SOVITTELULLE?
Useita heistä pidätettiin muutama päivä ennen vierailuamme.
TUKEKAA VESIENSUOJELIJOITA
Mi'kmaq-naiset sanovat suojelevansa maata ja vettä,
ja kun he eivät lähteneet vapaaehtoisesti, heidät pidätettiin -
tottelemattomuuden vuoksi.
He sanovat, ettei liike lopu tähän.
Suojelemme pyhää aina.
SOPIMUSASIANTUNTIJA
Emme lopeta. Pitäkää mielessä, Alton Gas,
ette onnistu tässä.
JOET KUULUVAT LOHILLE
STEWIACKE - PUOLIVÄLISSÄ PÄIVÄNTASAAJALTA POHJOISNAVALLE
Tapaan Dorenen ja Michellen, kaksi vesiensuojelijaa.
He vievät minut Alton Gasin pääportille, missä he ovat häirinneet projektia.
RUOHONJUUREN ISOÄIDIT
Menemme -
Alton Gasin portille.
Siellä naiset pidätettiin.
Tupakkapussukat otettiin pois. -Niin.
Kysyn heiltä niisä.
Miksi täällä on poliisiauto? -En tiedä.
Viimeiset neljä vuotta tämä on ollut vastarinnan etulinja,
missä on ollut konflikteja lähes päivittäin.
Tulin katsomaan tupakkapussukoita,
porttiin laitettuja rukouspussukoita.
Se tehtiin seremoniassa.
Pussukat laitettiin seremoniassa.
Kunnioitimme niitä parhaamme mukaan.
Varmistimme, että toinen puoli pysyi ylhäällä ja teippasimme ne.
Voin antaa ne teille nyt.
Voinko kerätä ne itse?
En voi päästää sinua portista, mutta voin tuoda ne.
Tuo ei ole oikein. Se on epäkunnioittavaa.
AltaGas jopa teki erityisen protestialueen -
estääkseen häiriöt sisäänkäynnillä.
Tämä on aitauksemme.
Protestiaitaus, jonka he rakensivat.
En astu aitauksen sisään.
Henkeni ei mene tuohon aitaukseen.
"Aluetta voi käyttää rauhallisiin mielenosoituksiin -
valoisaan aikaan ympäristön turvallisuuden turvaamiseksi.
Poistakaa roskat. Ei pysäköintiä, leirejä tai avotulta.
Alkoholin ja huumeiden käyttö on ehdottomasti kielletty. Kiitos. "
Se tietämättömyys ja epäkunnioitus,
joka sanoista välittyy...
Mitä te teette täällä?
Puhuimme heidän kanssaan intiaaneista. Olemme huolissamme.
En vain tunnistanut teitä.
Kasvojanne. Tunnistan tämän.
Mutten kasvojanne.
Provinssi käyttää paljon rahaa -
rikollisen tukemiseen ja auttamiseen.
Kansamme kriminalisoinnista -
ei ole puhuttu.
Oikea rikollinen on yhtiö, joka yrittää tulla ja laskea suolaa jokeen.
He ovat oikeita rikollisia, mutta heitä suojelee poliisi.
Se on järkyttävää.
Katso, toinen.
Dorene vie meidät tapaamaan muita heidän toiseen tukikohtaansa -
erämajalle,
jossa hän törmäsi sattumalta Alton Gasin rakennustöiden alkuun -
kolme vuotta sitten.
Majan rakentamisella vesiensuojelijat -
ottivat alueen haltuunsa sopimusoikeuksiensa nojalla.
Se esti yhtiön hanketta etenemästä Mi'kmaqien luovuttamattomalla alueella.
Tämä on julkinen tie.
Täällä oli kaivuri,
joka täytti pengertä.
Menin kysymään, mitä he tekivät.
He sanoivat, etten saisi olla täällä. Tämä on rakennustyömaa.
Tämä penger on rakennettava ympäristöministerin määräyksestä.
Kysyin, käskikö hän tehdä niin.
Milloinkahan hän käskee heidät painumaan kotiin täältä.
Menin joelle, uhrasin tupakkaa ja rukoilin.
Taakseni tuli kaksi vartijaa -
ja he seisoivat siinä, kun lauloin vedelle.
Sitten he saattoivat minut autolleni.
Silloin julkaisin videon -
kaivinkoneista ja työmaasta.
Kerroin ihmisille, että tällaista tehdään joella.
Parasta tulla tänne.
Sinä viikonloppuna rakensimme...
Vien sinut erämajalle.
No niin.
Otanko tämän?
Tästä alueen haltuunotto alkoi.
Naisista, jotka olivat täällä.
Meillä oli myös kopio sopimuksestamme rullalla.
Avasimme sen ja näytimme heille.
Luimme kohdan neljä vuoden 1752 sopimuksesta.
"Intiaanien niin päättäessä -
Shubenacadie-joelle rakennetaan erämaja."
Katsoimme toisiamme ja sanoimme: "Päätämme niin."
Näiden portaiden yläpäästä -
näkee heti, miksi olemme täällä.
Tämä joki on meille pyhä.
Tämä joki on kansamme valtatie.
Se yhdisti koko alueemme. Ikimuistoisista ajoista asti.
Jatkamme sitä.
Emme anna yhtiön tuhota sitä.
Yksi tärkeimmistä asioista tietää on se,
että naiset ovat veden kantajia.
Naisille annetaan tämä vastuu,
koska naiset antavat elämän.
Se siirtyy eteenpäin suvun naisille,
että vesi on pyhää ja meidän vastuullamme.
Meille on annettu lahja, mutta meillä on myös vastuu.
Kun vesi on vaarassa, asukkaiden oikeuksia loukataan,
ja maan ympäristölait jätetään huomiotta,
Isoäidit kohtaavat poliitikkoja, joiden pitäisi suojella heitä.
Kunnioittakaa sopimustamme, herra McNeil!
Puhukaa meille!
Miksette puhu meille? -Avatkaa ikkuna.
Avatkaa ikkuna.
Älä estä autoa. Peräänny tai sinut pidätetään.
Älä estä autoa. Voit protestoida...
Kunnioittakaa sopimustamme!
Puhukaa ihmisille!
Pysäyttäkää AltaGas!
Te, liittovaltion hallitus, sallitte tämän.
Myrkytätte vedet.
Sallitte yhtiöiden... -Kiitos.
Älkää vielä kiittäkö.
Kiitän suoruudestanne. -Olen suora isoäiti.
Säännökset...
Emme tahdo kaasua takamustemme alle.
Teemme yhteistyötä alkuperäiskansojen ja provinssin kanssa...
Miksette Isoäitien kanssa?
Viekää Alton Gas pois provinssistamme.
Laki, jota Trudeau yrittää saada läpi, on pysäytettävä.
Hän muuttaa lakia niin,
että Alton Gas voi laskea suolavettä jokeen.
Se ei ole nykysäännösten mukaista,
ja liittovaltion hallitus ehdottaa uusia säännöksiä,
jotta nämä toimet olisivat sääntöjenmukaisia.
Tämä on taas yksi esimerkki heidän ylenkatseestaan -
ja oikeuksiemme polkemisesta.
He eivät edes yritä huijata meitä, vaan tekevät tämän räikeästi.
Kalatalousministeriö -
ei voi puuttua asiaan ennen kuin jotain menee veteen.
Emmekä me anna sen tapahtua,
koska riski on liian suuri.
Kellon soittoa ei voi peruuttaa.
Kun suolavettä pääsee jokeen, se sekoittaa suolapitoisuuden.
Kalat kuolevat.
Ja mitä sitten tapahtuu?
Alueemme avataan liiketoiminnalle.
Olipa kyse Alton Gasista, särötysyhtiöistä,
mineraali- tai kultakaivoksista,
ne kaikki vaikuttavat sopimusoikeuksiimme.
Oikeuksiamme siis loukataan törkeästi,
mutta Alton Gasille myönnetään poikkeuksia määräyksiin.
Kanada ei ole kansakunta.
Kanada ei ole kansakunta vaan yhtiö.
Löytäjän oikeudella.
Eivät he löytäneet mitään.
Aina kun olemme pyytäneet todisteita, heillä ei ole ollut näyttää niitä.
Emme saa oikeutta tässä järjestelmässä,
koska olemme alkuperäiskansoja.
Sen on aika loppua.
Meidän naisten on aika olla ylpeitä siitä, mitä olemme Mi'kmaq-intiaaneina,
ja muistaa, että esi-isämme, taistelivat tämän maan puolesta,
ja että meidän pitää herätä.
Meidän pitää nostaa henkemme.
Meidän pitää käskeä heitä lähtemään. Heitä ei haluta tänne.
Niinhän olemme tehneetkin.
Käskemme heidän lähteä.
Emme tahdo heitä tänne.
Tämä ei tapahdu ainoastaan täällä, vaan kaikkialla maailmassa.
Kaikkialla.
Kun katsotaan, missä teollisuus vaikuttaa ihmisten elämään,
se vaikuttaa alkuperäiskansoihin.
Ja suurin osa näistä yhtiöistä on kanadalaisia yrityksiä.
Heillä on valta tappaa ihmisiä.
Heillä on valta salamurhata isoäitejä -
ja tappaa porteillaan seisovia ihmisiä.
Sanoin, että teemme samoin kuin Guatemalassa tehtiin.
Seisomme yhtiön edessä.
Siellä on tapettu ihmisiä.
Jos olisimme näkymättömämpiä, meidätkin teilattaisiin.
Meidät teilataan.
Katsokaa kadonneiden ja murhattujen intiaaninaisten määrää.
Naisiamme on tapettu. -Se on totta.
Totuus on, ettei meillä ole vaihtoehtoa.
Tällaisia me olemme ja meidän on tarkoitus olla.
Se on DNA:ssamme, veressämme.
Meitä ei voi estää olemasta alkuperäiskansoja.
Se on identiteettimme.
Meitä ei voi estää oppimasta miten pitää huolta Maasta,
suhteestamme siihen.
Meitä ei voi estää opettamasta niin omia kuin kaikkien muidenkin lapsia.
Profetia, jota meille opetetaan,
sanoo, että ellemme ala huolehtia Äiti Maasta,
maasta ja vedestä, ruoastamme ja rohdoistamme,
eläimistä, kukista ja kaikesta, mikä pitää elämäämme yllä,
jonain päivänä unssi vettä maksaa enemmän kuin unssi kultaa.
Siinä sanotaan, että vaikka olisi kuinka rikas,
ei pysty ostamaan -
sitä vesiunssia, koska se on niin kallista.
Vaikka sinulla olisi kultaa.
Kultaa ei voi juoda. Rahaa ei voi juoda.
Se oli opetus, ei vain alkuperäiskansoille.
Me kannamme sitä viestiä.
Se on kaikille ihmisille, ihmiskunnalle.
Kaikkien nyt elävien täytyy pystyä -
kertomaan lapsenlapsillemme ja syntymättömille -
että teimme kaikkemme saadaksemme aikaa muutoksen -
ja saadaksemme saastuttamisen loppumaan,
estääksemme sen jatkumisen.
Olemme tavallisia ihmisiä.
Me kaikki täällä olemme oikeudenhaltijoita.
Me olemme yhteydessä teihin sillä tavalla, että tekin synnyitte täällä.
Tekin olette täältä. Teilläkin on yhteys maahan.
Kun jalkanne koskettavat toista aluetta, olette yhä täältä.
Henkenne on Mi'kmaq.
Toivon, että se, mitä täällä tapahtui kulkee mukananne,
hengessänne, ja siinä on voimaa.
MIELENOSOITTAJAT VANNOVAT JÄÄVÄNSÄ
PYSÄYTTÄKÄÄ ALTON GAS
EI ENÄÄ VARASTETTUJA SISARIA!
PYSÄYTTÄKÄÄ ALTON GAS
Idyllinen kuva, joka minulla oli lapsuudenkodistani,
hajosi jonkin aikaa sitten.
Nyt ymmärrän, etten vain nähnyt kaikkea.
Ja että yhtiöiden varjossa,
hallituksen ummistaessa silmänsä -
haavoittuvimpien kansalaistensa ahdingolle,
rakkaus luontoon ja lähimmäisiin on yhä voimissaan.
Sain vahvan voiman ja tarkoituksen tunteen Ruohonjuuren isoäideiltä -
ja kaikilta matkallani tapaamiltani naisilta.
Totuus on, etteivät heidän uhrauksensakaan -
anna takeita tulevaisuudesta, heidän tai koko planeettamme,
elleivät valtaapitävät joudu vastuuseen teoistaan,
ellemme muuta näkökantaamme oman itsemme ulkopuolelle -
ja näe, että se mikä vaikuttaa yhteen meistä, vaikuttaa kaikkiin.
Sinulla on samaa DNA:ta hedelmäkärpäsen kanssa.
Olet yhteydessä kaikkiin eläviin olentoihin.
Sinulla on elämän voima.
Käytä sitä.
Yksityinen lahjoittaja tarjoutui rakennuttamaan kaivon,
jotta Shelburnen asukkaat saisivat puhdasta juomavettä.
Louise esitti ehdotuksen Shelburnen kaupunginvaltuustolle -
pyytäen sille hyväksyntää. Tarjous hyväksyttiin.
Ruohonjuuren isoäidit ja muut vesiensuojelijat -
jatkavat Nova Scotian hallinnon painostamista -
Alton Gas -projektin hylkäämiseksi.
Seuraa tarinan käänteitä Twitterissä @stopaltongas
17.12.2019 Nova Scotian hallitus ilmoitti,
ettei ollut tyytyväinen Northern Pulpin talousraporttiin -
eikä hyväksyisi uutta jätevedenpuhdistamoa,
joka päästäisi jäteveden Northumberlandinsalmeen.
Northern Pulp määrättiin tekemään täydellinen ympäristöarvio,
mikä voi viedä kaksi vuotta.
Päätös herätti jälleen epäilyksen,
suljettaisiinko Boat Harbourin jätevedenpuhdistamo 31.1.2020.
20.12.2019 Nova Scotian pääministeri Stephen McNeil antoi ilmoituksen.
Tämä on ollut yksi hallituksemme vaikeimmista päätöksistä.
Olin vakavissani sitoutunut Boat Harbourin puhdistamiseen,
eikä hallitus ottanut asiaa kevyesti.
Moni hallitus ennen meitä sanoi puhdistavansa sen,
muttei tehnyt sitä.
Emme toista sitä kuviota.
Boat Harbourin laki tulee voimaan 31.1.2020.
Northern Pulpin tulee lopettaa jätevesien päästö Boat Harbouriin.
Teen vielä selväksi,
ettei jatkoaikaa tule.
Tekstitys: Teija Kuivalainen