Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kako je obećano, The Black Donnellys su se vratili.
Pjevaju za rekord.
Lokalni irski pub urezao je njihovo ime u knjige rekorda.
Postavili su rekord za najdužu kontinuiranu svirku.
I oborili svjetske rekorde.
Više od 360 sati glazbe uživo.
Postavili ste Guinnessov rekord.
Držim i drugi svjetski rekord u najdužem sviranju gitare, pet dana.
Nastavit će svirati koliko god treba.
Pa, riječima Bachman Turner Overdrivea:
„Još ništa niste vidjeli.“ Živjeli, Sean.
Željeli bismo predstaviti bend. Kako ste? Ja sam Dave.
Ja sam Dave, kako ste? A mi smo The Black Donnellys.
Sviramo zajedno već 12 godina.
Svirali smo u svim zemljama Europe, diljem Amerike, sve do jugoistočne Azije.
-Svakoj županiji u Irskoj. -Svakoj županiji.
Više puta.
Držimo dva svjetska rekorda.
Prvi svjetski rekord bio je Daveov, za maratonsko sviranje gitare, 114 sati.
Drugi svjetski rekord bio je najduži ikad održan koncert, koji je trajao 372 sata.
A ovo će biti naš treći svjetski rekord.
Kada su prvi put napravili svjetske rekorde,
smislili su to i svi su se uključili,
a onda se opet pitali: „Kako ćemo nadmašiti ovaj?“
A on je rekao: „Svirat ćemo u svakoj državi u Americi.“
Ponovno kreću u nešto što je veće od života.
Pomislio sam… čak i logistika toga, o čemu ti govoriš? To je…
Obišao sam Irsku u kombiju s njima i to je naporan posao.
Ljudi samo govore o tome što će uraditi.
Većina ljudi neće ustati i to učiniti.
Svjetski rekordi nisu laki.
Zbog toga se tako nazivaju. Ima ih samo nekoliko ljudi.
Željeli smo vidjeti SAD, željeli smo obići SAD.
Potražio sam rekord, bilo je 50 koncerata, 50 država u 50 dana.
Pomislio sam da ja to mogu, da možemo to, bez problema.
Onda su iznijeli tu ludu ideju da naprave
turneju obaranja Guinnessovog rekorda sviranjem u svakoj državi
barem jednu svirku za manje od 40 dana.
Nitko to nikada nije učinio. Nijedan pojedinac, grupa, niti umjetnik.
U redu, evo ideje. Počet ćemo od svog doma, na svom terenu,
a to je Rí Rá Las Vegas u Mandalay Bayu.
A završiti u klubu Arlene's Grocery u New Yorku.
I svaka država između, svaki kutak i grupa…
-Grupa? -Jesam li rekao grupa?
Kutak i rupa.
Spremni smo krenuti za manje od sata, samo trebamo znati od vašeg tima
kako točno trebamo sve ovo dokumentirati
i sve stvari o kojima već neko vrijeme razgovaramo.
Guinness nije potvrdio ovaj svjetski rekord prije nego što smo započeli.
Velika pitanja koja smo dobili od njih je što je točno svirka,
koliko ljudi mora biti na svakom mjestu i kako žele da to pratimo,
da bismo bili sigurni da smo zaradili svjetski rekord
na kraju ovog monumentalnog putovanja.
Razgovarali smo oko četiri ili pet mjeseci prije pravljenja plana,
zvali prostore: „Kako ste, planiramo ovo“,
predstavimo se, kažemo im što točno tražimo.
Obojica su uložila nevjerojatnu količinu vremena za organizaciju ovoga.
To je njihov san,
ali nevjerojatan je teritorij koji treba pokriti,
60 mjesta za 40 dana.
To traži nevjerojatno puno planiranja i logistike.
Imam ovo, imam ovo!
Tako se pakira, one su vrlo bitne, zar ne?
U redu, ubaci ih!
Kad Dave spomene novi svjetski rekord, malo zaplačem iznutra.
Ziggy, jesi li tužan kad se izvadi kofer?
Prvi put je bilo nakon što smo bili zajedno godinu dana,
na pet dana, pet dugih dana.
Očito je imao 24 sata tijekom tog vremena.
Nakon toga rekla sam mu, ako ćete obarati još jedan, učinite to za kraće vrijeme.
Ali sljedeći je trajao 21 dan,
a sljedeći je ovaj.
-Mogu li dobiti jedan… -Tko ti je miljenik?
-Tata. -To želim čuti.
-Mama. -Mama, mama.
Mama će ti biti miljenica u sljedećih pet tjedana.
Neki mi ljudi kažu: „Kako možeš to?
Stalno ga nema ili putuje.“
To je posao. Samo prihvatite to, to je naš način života.
Ako ne gradite nešto zajedno, to neće uspjeti.
Nismo imali pojma u što se upuštamo.
Mislili smo da znamo, ali nismo.
U redu, narode, spremamo se početi.
LAS VEGAS, NEVADA 1. DAN
Prvo, željeli bismo zahvaliti svima što ste došli na našu svirku.
Sjajno je vidjeti takav iskaz podrške.
Jako smo, jako zahvalni, pa vam hvala na tome.
U redu, mislimo da smo spremni,
nismo zapravo sigurni, jesmo li ili nismo.
U redu, učinimo to i vidjet ćemo što će se dogoditi!
Hvala.
Želim vidjeti vaše ruke gore, gore, gore, gore!
Otvaranje je bilo sjajno, naši prijatelji i obitelj su došli.
Ljudi iz Vegasa i Rí Ráa pazili su na sve.
Vibra je bila sjajna i osjećali smo se dobro
i pomislio sam, u redu, ovo je početak, idemo gore odavde.
Stvari nisu bile u redu i znali smo to.
Gledali smo s bine.
Vozač je još uvijek sjedio u baru i govorio: „Nemamo kombi.“
Nemamo kombi.
Započeli smo s turnejom, ne možete stati. Ako stanete, izgubili ste rekord.
Stajali smo kod automobila i mislili: „Zajebi ovo, samo idemo.“
LAS VEGAS, NEVADA, ARIZONA
Do prve države vozili smo se mojim autom, jer šou se mora nastaviti.
O, da!
U svakom slučaju, na kraju smo to sredili,
barem znamo da imamo prijevoz za dalje.
To je užurban dan.
JEZERO HAVASU, ARIZONA KALIFORNIJA
SAN JOSE, KALIFORNIJA
-Sjedimo u stražnjem dijelu kampera. -Nikad nisam bio u kamperu.
I izabrali smo sobu u stražnjem dijelu kampera za spavanje.
Mislili smo da smo pametni.
Kamper je, ne šalim se s vama, išao ovako.
A ja gore-dolje, poskakujući s madraca.
Sat i pol i sve što sam čuo bilo je: „Ovo je jebeni pakao!“
Imamo šest tjedana ovog sranja.
Da, tamo i tada rekao sam si…
-Idem kući. -Što to dovraga radimo?
2. DAN SAN JOSE, KALIFORNIJA
-Samo to za vas? -Da, to je to.
To je 1,89 dolara.
Obožavam ovo.
Nešto najvažnije u novom pokušaju obaranja svjetskog rekorda.
SAN JOSE, KALIFORNIJA 2. DAN
Počeli smo jučer u Las Vegasu i bila je to pomalo avantura,
ali srećom drago mi je reći da smo uspjeli doći i to uglavnom u jednom komadu.
HITNI ULAZ
Naš glavni vozač kampera, Chad,
poskliznuo se i slomio nožni prst, ali nekako izgleda kao da ga je iščašio.
Krenuli smo mu potražiti pomoć.
Sada je deset minuta do pet, a moramo…
moramo biti u Carmelu i svirati u 19,00.
A Carmel je udaljen 125 km, pa…
Sad ponavljam što ćemo učiniti,
sad idemo južno do Carmela
da bismo se okrenuli i krenuli večeras na sjever u Portland, Oregon.
Odjavit ćemo Chada, ostaviti ga ovdje u Mountain Viewu
i pokupiti ga u povratku s druge svirke
koju imamo u sedam sati u Carmelu.
Naručili su rendgen,
i za jedno sat i pol, najviše dva
će me primiti.
I vidjet ćemo što kaže rendgen.
Moramo te ostaviti ovdje, a onda se vratiti?
Vjerojatno, tako zvuči, zar ne?
Sretno.
Zajednički prijatelj rekao mi je da rade ovu turneju.
Rekao sam: mogu vas sponzorirati.
Prijatelji su tražili podršku.
To je nešto u što sam vjerovao, bilo je lako.
Imali smo veliku sreću da nam je glavni sponzor bila vinarija hotela.
-Natovarili smo kombi. -Dali su nam puno crnog vina.
A čaša crnog vina na kraju noći nikome ne škodi.
Ali dvije ili tri boce bi mogle.
SAN JOSE, KALIFORNIJA
OREGON, PORTLAND
PORTLAND, OREGON 3. DAN
Stajalo nas je tri i pol tisuće da nas četvorica letimo do Aljaske.
Morali bismo imati određene letove,
jer morate doletjeti, odsvirati svoje,
onda natrag u avion i otići odatle.
Tako je daleko, elementi su protiv vas.
Šanse da nešto pođe po zlu bile su tako velike.
Moralo je proći glatko.
Trebamo letjeti za Anchorage u 5,30.
Tvoj govor tijela kad si završio razgovor i pogled…
Ne znam, ali toliko dugo sviramo zajedno,
i pogledao sam i svirka je otkazana, neće se dogoditi.
„Dobro jutro, Dave, ovdje Jeanne.
Van grada sam, vraćam se u utorak.
Žao mi je, ali promjena rasporeda mi ne odgovara.
U utorak dolaze ljudi koji će to mjesto učiniti svečanim.
Promijeniti dan dva dana prije nije dobro. Hvala.“
Šest sati prije leta,
ona mi pošalje ovo i kaže: „Ovo mi ne odgovara.“ To su bile loše vijesti.
Naši letovi su rezervirani.
Na letove trošimo 3500 dolara. Što mi radimo ovdje?
IRSKA GLAZBA UŽIVO
Let 101 za Anchorage,
tri sata je i osam minuta, sedam je stupnjeva i djelomično oblačno.
Malo odrijemajte, nježno ću vas probuditi.
Dakle, ustali smo oko 4 sata ujutro, ušli u avion…
Mamurni.
Zaspao sam u avionu, samo da bi me probudili s:
„Pjevaš U2 za deset minuta.“
Sljedeće čega se sjećam je da plješćem i šetam sredinom aviona.
-Divno. -Hvala.
I bilo je puno starih ljudi
koji su polusneni govorili: „Tko su te seronje?“
-San je, ne brinite, sjajan je. -Bio je to košmar.
SEATTLE, WASHINGTON
ALJASKA ANCHORAGE, ALJASKA
Ljudi koji žive u Pionirskom domu ovdje u Anchorageu
danas su počašćeni koncertom koji bi mogao biti dio novog Guinnessova rekorda.
Jutros u trendu, svirka u svih 50 država.
Bend, The Black Donnellys, porijeklom iz Irske.
Jučer je dvojac održao koncert iznenađenja za ljude
koji žive u Pionirskom domu ovdje u Anchorageu.
Kad smo krenuli, željeli smo svirati u zatvorima, bolnicama,
željeli smo svirati bilo gdje van poznatog puta.
Nisam očekivao starački dom.
Ne, radimo to besplatno.
Zbilja?
Da, ako želite dati novac, dođite, ispraznite džepove.
Bio je Majčin dan kad smo tamo stigli. U staračkom sam domu.
A ljudi su imali demenciju i Alzheimera, kao i moja majka.
I stigli smo tamo i to me ubilo. Apsolutno sam umirao iznutra.
Odrastajući u Irskoj, moji su roditelji usadili u mene
da uvijek poštujem starije.
I evo vas sad u staračkom domu
i svi ti ljudi možda više nemaju nikoga, znate,
i kad svirate tim ljudima, čini se da ih glazba oslobađa.
Čudno je kad svirate na takvim mjestima jer
vi dobijete više od toga od njih. Znam da zvuči čudno, ali tako je.
Kažu vam: „O, idete na američku turneju“,
svi misle da je to rock and roll, kažu: „Sviraš u New Yorku,
sviraš u Chicagu, sviraš tamo.“
Ovo je stvarni život na razini na kojoj sviramo.
Trebam plesače u sredini, molim vas!
Mnogo vam hvala, narode!
Oni su u misiji oboriti svjetski rekord
za najbrže vrijeme sviranja koncerta u malom prostoru
u svakoj od 50 država.
Nakon gubitka svirke na Aljasci, a zatim dobivanja staračkog doma,
odsvirali smo, osjećali se sjajno nakon toga,
a zatim smo dobili vijest da Guinness priznaje pokušaj.
Dobili smo odobrenje za Guinnessov svjetski rekord, da, što je
visilo nad našim glavama neko vrijeme.
Čekali smo vidjeti može li sve to biti službeno.
Sada je igra krenula.
BUTTE, MONTANA 5. DAN
CENTRALNA SREDNJA ŠKOLA
DOBRO DOŠLI U IDAHO
ODMARALIŠTE BAR I GRILL
Dakle, letimo iz Idaho Fallsa do Honolulua.
I imamo vezu u Salt Lake Cityju.
Došli smo na let, sve je odlično.
Prolazimo cijelu sigurnosnu stvar. Čekamo da odemo do vrata.
„Postoji problem s avionom. Uslijedit će kašnjenje od tri sata.“
Jer su The Black Donnellys blizu jebene stvari.
Rekli su da će biti otprilike dva sata čekanja.
-Ovaj let? -Ovaj let.
Dakle, u tom slučaju, nećemo stići na vezu za Honolulu.
-Što ćemo? -Jer je bilo kasno noću.
Ravno na Google karte, to je trosatna vožnja.
Hej, Jesse, kako si?
Imaš li pri ruci ključeve od terenca?
Jesse, ustaj iz kreveta!
Otkazali su let. Treba nam prijevoz do Salt Lake Cityja.
Da, može li jedan od vas, brzo,
doći i pokupiti nas u zračnoj luci
i odvesti nas u Salt Lake City?
Ne letimo, idemo autom.
I ogladnjeli smo.
Nekih 20 minuta kasnije smo u terencu.
Do Salt Lake Cityja ima tri sata vožnje.
Stižemo tamo.
Honolulu, vidim ga tamo.
Jedva smo stigli na avion.
Ukrcali smo se u avion.
-Sretan sam što smo ovdje. -Sretan sam što ćemo uspjeti.
Bit će to dobra svirka.
HONOLULU, HAVAJI 6. DAN
Aloha.
Trči, idi, idi, idi.
Kada vidite ovakvo mjesto…
Fantastično.
Od bara u odmaralištu…
-Do Honolulua. -Do Honolulua.
-U koliko smo država bili? -Ovo je deseta i 11. svirka.
Naša deseta država i 11. svirka, u redu.
Šou se mora nastaviti. Mora se dogoditi, svaka se svirka mora odsvirati.
I što god nam stane na put, to moramo rješavati.
Havajci imaju riječ za nastaviti sa stvarima i ići naprijed: imua.
Svi odstupite, dođite gore!
Idemo, hej!
Još jedna runda za vas, ali i naše fantastične plesačice!
Pratimo najnovije vijesti na velikom otoku na Havajima
gdje je upravo došlo do erupcije vulkana Kīlauea.
Lava leti 90 m u zrak dok proždire sve što joj se nađe na putu.
Odavde u helikopteru, možete vidjeti
domet uništenja ispod.
Dolje ne vidite nijednog vatrogasca, jer ne mogu ništa učiniti.
A onda je vulkan eruptirao.
Jebeni vulkan.
Htio bih ponuditi svima koji žele da izađu.
Vrata kabine su još uvijek otvorena.
Molimo vas da ostanete u blizini.
Na vratima ste broj 21.
Samo želim nekamo letjeti.
Samo se želim kretati.
Samo digni ovu papigicu u zrak, može?
Mogli bismo potencijalno propustiti vezu, L.A. do Salt Lake Cityja.
-I da, tada ćemo samo… -Početi plakati.
Mislili smo da smo totalno najebali
jer je bilo tako teško čak i samo koordinirati
dolazne i odlazne letove
da bismo došli do sljedeće svirke, držali se vremenskih okvira.
Naš menadžer turneje, Simon, mislim da je pokušavao činiti čuda.
Pokušavao nas je ubaciti na letove, ovdje, tamo, svugdje.
Mislio sam da će imati slom živaca.
Presjedali smo, prelazili iz jednog aviona u drugi.
Trebali smo nabaviti helikopter i čamac, par skateboarda i krećemo.
Kad se budemo vratili na kopno, stvari će se početi događati,
ali kad ste na otoku, okruženi ste vodom.
HONOLULU, HAVAJI
LOS ANGELES, KALIFORNIJA SALTA LAKE CITY, UTAH
Kako se osjećaš danas?
Odlučno…
raspoloženo i pomalo mrtvo.
Počeo sam se osjećati pomalo poremećeno.
Bio sam preplavljen emocijama. Bio sam ljut, bio sam tužan.
Kikotao sam se sam sebi bez jebenog razloga.
Kotači su počeli pomalo otpadati.
-Stvari su nekako… -Gore-dolje?
Mijenjaju se kako idemo dalje.
U jednom si trenutku dobro, u sljedećem
samo želiš leći i plakati.
Gradovi, države, samo ulazimo i izlazimo…
Samo uđi, sviraj, idemo…
Opet se vratite, bio sam…
To je to, odlazim odavde!
Želiš da ti otvorim vrata?
Ne mogu otvoriti vrata.
Nakon puno ludila u tom prvom malom poglavlju,
napokon smo imali par sati za opustiti se.
Tih par slobodnih sati, ozbiljno nekoliko sati…
-Napravilo je veliku razliku. -Ogromnu razliku.
Utah!
SALT LAKE CITY, UTAH 8. DAN
EVANSTON REGIONALNA BOLNICA
Bok, ovdje Mike iz Bank of America.
Vaš račun je pao ispod minimalnog salda od 25 dolara.
Molimo uplatite dodatna sredstva da bi se izbjegle naknade za prekoračenje.
A onda smo ostali bez novca.
Mi smo bend na turneji. Imate izdavačke kuće,
i agencije koje podmiruju račune, to je drugačije.
Kada to radite sami, svi troškovi su na vama.
To je ozbiljna, ozbiljna obveza.
A kad krene po zlu, jebiga, krene po zlu.
Imali smo kamper koji guta gorivo, morali smo naći gdje ćemo spavati,
a morali smo imati i smještaj usput.
Kakvo izlijevanje novca.
Morali smo nahraniti deset usta, i svi su gledali u nas.
Osim svirki i svih priprema
koje smo prošli, svih uspona i padova, sve je postajalo…
Sve se raspadalo.
Ti se ljudi pripremaju za važan korak,
komisiju za državljanstvo.
Tijekom turneje čekao sam svoju boravišnu iskaznicu.
Prijavio sam se. To je naporan proces.
Prije je trebalo oko šest mjeseci, sada treba gotovo godina.
Nije bitno koju granicu si prešao,
moraš proći isti proces, bilo iz inozemstva ili Kanade.
Vrlo skupo putem odvjetnika i dobivanjem svega.
Svu birokraciju moramo odraditi baš kao i bilo tko drugi.
Mogli biste imati nekoliko stresnih godina kao Irac u Americi
kad nemate odgovarajuće papire.
S pravom ste tamo, ali ne znate hoćete li smjeti tamo ostati
i zbog praga. Ako idete kući obiteljskom prigodom,
možda se nećete vratiti u zemlju.
A to su Irci koji plaćaju porez. Nisu ilegalci.
Čujem da imamo neke ljude u Bijeloj kući
koji gotovo žele uvjeriti sve
da je imigracija problem koji moramo riješiti,
dok je zapravo imigracija prilika koju Amerika može iskoristiti.
Bio je to dug postupak, ali za mene se itekako isplatio.
ALBUQUERQUE, NOVI MEKSIKO
TEKSAS HOUSTON, TEKSAS
MONTGOMERY, TEKSAS
Bilo je sunčano, i dok smo se vozili do Montgomeryja…
Nebo se otvorilo.
Ovo je irsko ljeto, pogledajte. Eto, imate vodu,
imate malo munje.
I to!
Trebali smo svirati točno ovdje, na bini.
U Teksasu smo, dušo!
To!
Obično vrlo slikovito, ali tko bi rekao,
kad se The Black Donnellys pojave, odmah je sranje.
Svako mjesto na koje smo išli, usput bismo ih pozvali iz učtivosti.
Imao sam taj datum od početka i to je danas, znate?
-Nisam imao drugi datum za vas. -To je u e-pošti koju ste poslali…
I sad gledam e-poštu i piše
da stižemo u Arkansas otprilike 28. ili 29. svibnja.
A ona je rekla: „Pa, tad nismo otvoreni.“
Pitao sam što je s utorkom prije?
A mislila je da mislim na utorak poslije.
Ne postoji… potpisan ugovor, nema ničega,
rekla je: „Da, to mi ne odgovara, Neću to.“
I ovdje plačemo.
Čovječe.
Dama je rekla: „Ne, to mi ne odgovara.“
Samo je promijenila mišljenje tek tako.
Ugovorili smo svirku, debelo je promovirali,
i evo nas sad, nestala je struja u centru Sioux Fallsa.
Ovako je svaki dan, ništa se ne mijenja.
Mislim da se Bog ujutru probudi i pomisli: „Kako ću zajebati ovu dvojicu danas?“
Kotači su polako počeli otpadati.
Možeš li to srediti?
Vidjet ćemo koliko daleko ćemo stići tako.
Nadam se da će izdržati 65 km natrag do hotela.
Sve se počelo nekako raspadati.
U to vrijeme smo imali i problema s kamperom.
Pokušali smo nabaviti novi, to nam je odbijeno.
Na jednoj svirci smo svirali za hranu.
Da, na jednoj smo svirci svirali za hranu,
kako bismo nahranili ekipu i prodali nekoliko CD-a da možemo kupiti benzin.
Zatvori se, jebemti.
Imamo 25…
Imamo 25 dolara na računu
za dva jebena tjedna, a ostala su nam još tri tjedna.
Stvarno smo počeli misliti: „U redu, ne bismo to trebali raditi.“
Bili smo u gadnoj situaciji i morali smo nešto smisliti.
Ono što sam želio reći je da imamo novu GoFundMe stranicu,
koja je trenutno aktivna.
Tražimo podršku od svih naših fanova i svih koji nas poznaju.
Mi smo The Black Donnellys.
Odišemo otpornošću, uvijek završimo posao, jako smo ponosni na ono što možemo,
a moramo početi moliti ljude za novac,
a to nije bio dobar osjećaj.
Bilo je sranje, da budem iskren s vama.
-Ali 100 % nam je… -Spasilo guzice.
DOBRO DOŠLI U LOUISIANU
MONROE, LOUISIANA 11. DAN
Kreni!
U toj fazi, 200, 300, 400 dolara napravilo je ogromnu razliku.
Sad moramo odraditi svirku u Kansasu i u Missouriju
kako bismo se držali našeg rasporeda.
Svirali bismo na jednom mjestu, onda bi terenac krenuo negdje drugdje.
Vozili bismo se na svirku drugdje. Svi su telefonirali jedni drugima.
Pokušavam ugovoriti par svirki večeras.
Ne.
Jedan, dva, tri, četiri!
Podrška je bila fantastična, ali ta nam podrška treba i dalje.
Bilo je to poput sapunice. Gledali bi što radimo svaki dan,
i svi su dolazili svaki dan s nama.
GLAZBA UŽIVO
Dobili smo i sve te dobre želje.
I svu tu pozitivu na mreži i ljude koji su rekli:
„Nastavite, dečki, uspjet ćete.“
Imali smo ogromnu podršku ljudi. To nas je stvarno potaknulo.
Idemo u poštu. Imamo svoje CD-ove i majice.
Pa šaljemo ovo…
-Svim divnim ljudima. -Našim GoFundMe pristašama.
Idemo!
OMAHA, NEBRASKA SIOUX FALLS, JUŽNA DAKOTA
WEST FARGO, SJEVERNA DAKOTA ST. PAUL, MINNESOTA
Radimo nešto što nitko drugi nikada nije.
To morate imati na umu, ovo nitko nije učinio.
I svi smo bili u tome. Svi.
Kako ste, narode? Upravo dolazimo u Clinton svirati u Boxcarsu.
Imamo policijsku pratnju u gradu, ispred nas vatrogasno vozilo
a imamo i lokalni policijski auto.
Vidi ovo.
CLINTON, WISCONSIN 16. DAN
Ovo je…
-Dave je jako sretan. -Dave je poput klinca.
Ovo je prvi put da smo dobili pratnju.
Ovo je kul, stvarno kul.
Bog blagoslovio selo Clinton!
Kažem, udri, ne boj se toga!
Kad dobijete priliku odsvirati svoj vlastiti stil svirke
na svoj način, na određeni događaj,
gdje vas ljudi zapravo dolaze vidjeti kako svirate,
ne radi se samo o odbacivanju ega,
u tome je čarolija. To je ono što želite.
A svirati pred ljudima koji slušaju što svirate,
nema boljeg osjećaja.
I kad stojite na pozornici dva sata svirajući ono što želite,
ništa drugo nije važno.
To je bilo jebeno fantastično.
Mnogo vam hvala!
Večeras smo imali jako dobru svirku. Kakav sjajan grad.
Publika je bila jednostavno fantastična.
Prodali smo jako puno robe i CD-ova, svi znaju naše pjesme.
To nas je malo podiglo večeras, jer smo se mučili.
Nismo uspjeli pokazati svoju punu snagu kao bend,
kakvi znamo da možemo biti, znate?
-A večeras je bila čista… -Večeras je bila injekcija.
Žele čuti što radite, mi nismo pozadina,
ne pokušavamo ih prisiljavati, i to je svirka. To je ono što želite.
Teško je biti glazbenik.
Mnogi to gledaju i vide grandioznost:
„Volio bih biti tamo i pjevati svoje pjesme.“ Ne vide što se iza toga krije.
„Na cesti“ doslovno znači na cesti.
Ljudi to ne kuže kad govorite o turneji.
„Tri godine sam na turneji“ znači upravo to,
gledanje kroz prozor.
Od jednog mjesta na drugo, na sljedeće.
To je stvarno fizički zahtjevno.
Ispunjavate sve zahtjeve, vodite računa o glasu,
kada radite sedam dana u tjednu, a to je samo jedna svirka dnevno.
Ne tri ili četiri dnevno, što dečki rade.
Sve to uz frustraciju putovanja,
netko želi spavati, a netko ne može.
Netko se nije oprao i najmanje se stvari mogu preuveličati.
Potraga za američkim snom
slična je potrazi za glazbenim snom.
Može biti teško i može biti usamljeno, fali vam kuća,
vaša obitelj, mreža podrške.
Tako da tražite tu vezu i utjehu kod publike.
Uđemo u bar s gitarama, a ljudi kažu: „Tko su te šaljivdžije?“
Na kraju, cijelo mjesto se trese.
Naš vozač Chad koji sada spava tamo jer je…
-Ne, ovdje sam. -Tu je!
Hvala Bogu što ga nisam nazvao drkadžijom!
Kada netko dođe na koncert Black Donnellysa,
svi govore istim jezikom
i njihove se granice ruše i ujedinjuju se.
Glazba nema boju, glazba nema rasu,
glazba nema ograničenja.
Ona je za svakog, besplatna je.
Meni su The Black Donnellys nadahnjujući.
U ovome su već dugo
i uvijek dižu stvari na sljedeću razinu.
Ti su momci zarazni sa svojom strašću,
upoznate ih, vidite kako nastupaju i to vas nadahnjuje.
Činilo se da smo došli do izbočine i to je..
Izravnavamo se.
-Napali smo Istočnu obalu. -Putovanja su bila kraća.
Imali smo priliku spavati noću
i probuditi se svježi sljedećeg dana.
DOBRO DOŠLI U INDIANU
Počeli smo se rješavati nekih CD-ova i majica koji su nam koristili.
GoFundMe je funkcionirao.
Imamo novac, možemo kupiti gorivo, to!
Činilo se da postoji ogromna injekcija pozitivnosti.
POZDRAV IZ MICHIGANA
Sad smo na granici i idemo prema jugu.
Na najudaljenijoj sjevernoj točki smo, a onda ćemo krenuti prema jugu.
Onaj most tamo vodi u Kanadu, zar ne?
Da, to znači da se ne možeš vratiti.
Barem dok ne dobijem zelenu kartu.
Jer su oni jako ponosni, tako misle,
i za manje od kilometar i pol, bit ćemo dobro.
Zbunjen sam time, čovječe, to je smiješno.
Detroit!
DOBRO DOŠLI U OHIO
Radimo nešto što nitko drugi nikada nije učinio,
i s vama je šest ili sedam drugih ljudi koji to nikada nisu učinili.
Svima smo dali vremena ako žele prošetati,
i ako ste htjeli ići, idite.
-A svi su ostali. -Svi su ostali.
To je pozitivna strana toga, humor je sjajan,
a i piće je puno pomoglo.
NASHVILLE, TENNESSEE 20. DAN
Grand Ole Opry.
Najpoznatije mjesto za country glazbu, pa, na svijetu.
Unutra je energija koja te odmah pogodi.
Vidjeti to bilo je nevjerojatno, jer slušali smo sve te stvari,
poput Billa Monroea i Georgea Jonesa,
sve do, očito Hanka Williamsa,
svi su tamo svirali. To je pokrenulo radio glazbu.
To je ljubomora što želim svirati tamo. Želim svirati na tom mjestu.
Kad stojite na pozornici Grand Ole Opryja i pogledate, kažete si:
„O, Bože, kako je svirati na ovom mjestu i napuniti ga.“
Dobra ili loša stvar kod nas i onoga što radimo
je da možemo svirati zaista super svirku,
u rasprodanom kazalištu i dobro prođe,
i ljudi nam žele dobro,
kupuju naše CD-ove i našu robu
i vi izađete osjećajući se 100 % ushićeno.
A onda biste sljedeće noći mogli svirati u oronulom baru.
Gledate se i mislite: „Gdje je sve pošlo po zlu?“
U pubu, ti si pozadina zabave.
I to je u redu, ne kritiziram, živimo od toga, kul je.
Ali imati mogućnost odraditi takvu svirku i svirati svoje stvari,
to je san svakog glazbenika.
Pa, možda ćemo jednog dana dobiti priliku svirati tamo.
Za sad, bila mi je čast. Ogromna čast.
Vraćamo se, ne? Idemo natrag u kombi,
svirati „Wagon Wheel“ za nekog drugog.
Da.
USLUGA BRZOG ČIŠĆENJA TEPIHA
Financijski se mučimo.
-Brojevi se ne slažu. -Ne.
Moramo nešto poduzeti.
Objekt za čišćenje tepiha.
Ta nam je svirka zaista trebala. U igri je bilo 1000 dolara.
Nismo ni bili sigurni hoće li se računati, ali svejedno smo je odradili.
I nije se pojavilo mnogo ljudi,
ali Bože moj, gostoprimstvo koje su nam ljudi ukazali bilo je bez premca.
Napravili su puding od banane ili kruh od banane, zar ne?
Sve moguće vrste hrane. I bili su stvarno izvrsni ljudi.
Znam da je ovo kliše, ali sve je u slobodi.
Pogledajte nas, mislim, mi smo tvrtka za čišćenje tepiha
a onda odjednom imamo koncert. Imamo slobodu to učiniti.
Narode, kad plješćete bolje zvučimo. U redu.
To je ono o Sjedinjenim Državama, utemeljene su na imigrantima,
na ljude odasvuda.
Svi smo isti, trebamo se truditi slagati što je više moguće.
Većina ljudi koji dođu u SAD, rekao bih da su ambiciozni.
Odakle god da su, željeli su bolje.
Mislili su da su Sjedinjene Države bolje mjesto za to,
i uloženo je puno napora da stignu od mjesta gdje su bili do gdje su sad.
Ta nas je svirka zaista spasila u tom dijelu.
Sad u četiri sata službeno imamo prvu imenovanu oluju u sezoni.
Alberto je udario prevlaku na Floridi
s naletima vjetra do 95 km na sat.
Guverneri Floride, Alabame i Mississippija
proglasili su izvanredno stanje.
34 milijuna je poplavljeno ili im prijeti poplava.
Tornado je moguć.
Delta je izdala zabranu putovanja za zračne luke.
-Tamo mi idemo. -Da.
U ovoj fazi u kojoj smo mislimo: „Dobro, možemo ići dalje.“
Svirke funkcioniraju, što god da je,
sve je kul, a onda smo sjeli doručkovati i vidjeli vijesti.
Dakle, zapravo idemo tom linijom točno tamo gdje je oluja.
Majka priroda je kuja.
Svaki put kad bi nešto prošlo dobro, dogodilo bi se neko sranje.
Možemo li se složiti da je ono što smo zacrtali malo glupo,
ali nećemo učiniti ništa opasno.
A Simon je rekao: „Ne možemo ići tamo.“
Ušuti, moramo to učiniti.
Čini se da smo u zoni upozorenja za tornado.
Srednja Alabama do ponoći.
Još uvijek vozimo na istočnoj fronti nadolazeće oluje.
Stigli smo. Živi!
Ove zajednice postavljaju hitno pitanje Americi.
Mogu li ti ljudi različitih nacija postati dijelom američkog načina života?
Došli smo jer smo čuli za svinju.
DOBRO DOŠLI U GEORGIJU
Ono kroz što prolazi svaki imigrant je:
„Kako ostati svoj i postati nešto potpuno novo?“
Preselit ću se u zemlju Pojest ću puno breskvi
Da biste otvorili trgovinu, imali obitelj,
izgradili zajednicu ovdje, to je jako teško.
Ne poznajete kulturu, ne poznajete tradiciju.
Ne znate kako naći posao, gdje tražiti.
Sve je drugačije.
Odlično bi prošli s pivom.
-Sve je jebeno sjajno s pivom. -Da, da.
Kad odete u Ameriku, ne znate kako ćete biti primljeni.
Amerika je tako raznolika, po terenu, ljudima, kulturi.
A imaju i aligatore.
To je poput Jurskog parka.
U Gator Worldu smo!
Ono što je lijepo je pozitiva koju dobijete,
činjenica da će ljudi neprestano pokušavati:
„Stići ćemo tamo, ne brini, uspjet će.“
Uzmimo naše ljude, na primjer, iz Irske.
U ovoj su zemlji mogli učiniti jedno, što kod kuće nisu: biti Irci.
To je to! To ovdje možeš.
-Ne možeš biti Irac kod kuće. -Uvijek sam Irac.
Živim u Americi i jako sam ponosan što živim u Americi,
ali ja sam prvo Irac.
Dvije godine bez jela.
Možeš li zamisliti glad koju bi osjećao tada?
Amerika je više od bilo koje zemlje to spajanje
svih tih iskustava i veza s drugim kulturama.
Ona je mješavina različitih stvari
i to je ono što je čini sjajnom.
Razumijevanje imigranata donosi inkluzivniji svijet,
inkluzivniju Ameriku.
Poznavanje Amerike isključenosti.
Cijelu turneju,
jedna mi je izvedba bila na umu.
Znam da mnogi od vas poznaju Kelly, ili su je poznavali.
Moja rođakinja Kelly koja je preminula,
radila je u jednom prostoru
gdje smo trebali svirati na turneji.
Bilo je to prvi put da ću biti tamo.
Tada bismo prvi put izveli pjesmu koju sam napisao za nju.
Dave joj je napisao ovu prekrasnu pjesmu, te vas molim, poslušajte je.
Noć pada i vrijeme se zaustavlja
Protreslo je moj svijet bez kompromisa
Sjećanja ostaju dok
Mi slana voda ne ispuni oči
I pamtit ću te zauvijek
I pratit ću svijetlo Koje će me obasjavati
I pamtit ću te zauvijek
Moja prekrasna curo
Majčina ljubav je sve što imam
Držat ću te blizu Iako nas svjetovi razdvajaju
Sad je vrijeme za pustiti se
Držimo te ovdje, duboko u našim srcima
Sad te zovu
Jedno trebaš znati Neposredno prije nego odeš
Nikad te neću preboljeti
Zbogom i Bog s tobom
Kelly Ann, Kelly Ann
Tvoj plamen gori duboko u meni
Kelly Ann, Kelly Ann
Plima se povukla I borila s morem
I pamtit ću te zauvijek
I pratit ću svijetlo Koje će me obasjavati
I pamtit ću te zauvijek
Moja prekrasna curo
Lijepo spavaj, Kelly.
Hvala vam.
Aplauz. Ne znam kako je to uspio.
Dakle, radila je u Finneganovom…
Koliko je imala godina?
Rekao bih da je imala oko 26, 27.
Spetljala se s pogrešnim tipom i pala pod njegov utjecaj,
i onda joj se dogodilo što se događa mnogim mladim ljudima,
droga, pošast droge…
je pobijedila, znaš?
Da, mnogo ju je ljudi voljelo.
Mnogo je ljudi razgovaralo o njoj.
Čovječe, to je bilo teško.
Ponosan sam što sam napisao pjesmu
i da sam je otpjevao i dao ljudima nešto za što se mogu uhvatiti.
Pogotovo njezina mama, jer je volimo do neba i dalje.
Znaš što trebamo?
Čamac.
Trebamo predah.
Trebamo predah, da, a ne biti jebeno povrijeđeni.
Dobro smo se pripremili,
sve smo riješili,
bili smo po cijelom svijetu.
Po cijeloj Americi, po cijeloj Europi.
Glazba je tu, pjesme su tu, muziciranje je tu,
sve je tu
Trebamo predah.
-Sad nam treba malo ljubavi. -Točno to.
DUNEDIN, FLORIDA 23. DAN
Znam da ste puni kao brod, još uvijek imaju košulje, CD-ove
koliko god možete ubaciti, dolar ili dva u tu malu košaricu,
sve to ide njima za hotel,
hranu i bolji kamper za posljednjih devet država.
Što god im treba.
COLUMBIA, JUŽNA KAROLINA J. KAROLINA
DOBRO DOŠLI U JUŽNU KAROLINU
42. SVIRKA
Radim na popis za provjeru usklađenosti turneje za Guinnessa
što sam radio za svaku svirku do sada.
A mi ispunjavamo papire na temelju onoga što smo mislili da žele.
Još uvijek postoje nejasni parametri oko toga što bi naši zahtjevi trebali biti,
i ovog tjedna ide pismo od producenata u Vegasu
za Guinnessovu knjigu rekorda.
Koliko sam razumio, suština je u tome što ćemo reći
ovo je ono što radimo, odobrite ga.
A ponekad imate trenutak kad pomislite:
„Zašto je ovaj brod isplovio prije nego smo napravili okvir?“
Ali sad smo ovdje i završit ćemo to.
San je jedno i sjajno je sanjati, ali zapravo to uraditi…
Sjajno je planirati sve ove stvari, a mi ćemo odraditi tih 50 država,
napravit ćemo to i reći: „Jebiga, sad moramo to učiniti.“
Bok, ovdje Simon.
Ja sam menadžer turneje za The Black Donnellys.
Izgubili smo zakazanu svirku u Delawareu,
a trebamo pokriti svaku državu.
Najmanje 15 minuta, uđemo i sklonimo vam se s očiju.
Možete li nam ikako dati malo hrane
ili neku vrstu kotizacije, jako bismo cijenili to,
ali znam da ne možemo biti izbirljivi.
U osnovi samo gledamo pokriti Delaware.
Pogledaj ovo mjesto.
Sveti Isuse, pa…
-Kao iz crtića je. -Jest.
Unutra je čovjek koji donosi sve odluke
koje utječu na svakoga.
Uvijek smo imali ideju što je Amerika,
ali putem ovog putovanja i ove turneje, sve smo bliže
tome razumjeti kakva je Amerika.
Kakva zapravo jest.
Mnogo smo dali ovoj zemlji i uložili u njenu izgradnju.
Doprinijeli smo kulturi, sve smo ponijeli sa sobom.
U žilama ove zemlje ima irske krvi.
Da, to je sigurno.
Velika je razlika između onoga
što oni žele da vjerujete i onoga što se zapravo događa.
Tu postoji velika podjela.
Gledajući tu zgradu sada, nakon svega što smo učinili,
želimo ga zamoliti za puno stvari.
Mnogo bih stvari volio reći.
45. SVIRKA
Vaše putovanje za budućnost upravo je počelo jer ovo je Amerika.
To je naša ideja američkog sna.
Da ostvarite san, morate raditi na njemu. To je bila naša ideja.
Ako nastavimo raditi na tome, tada će se naš san ostvariti.
Za mene je to, iskreno, da mogu raditi što hoću s kim god hoću,
a da nikad ne brinem o novcu. To je američki san.
Svaki muškarac, žena želi biti u mogućnosti pružiti djeci obrazovanje.
Žele ih moći zaštititi.
Žele imati mogućnost dati im nešto kako bi bili uspješni.
To je za mene američki san.
Nisam samo želio: „Imat ću sjajnu kuću i auto i sve.“
Za mene se radilo o postizanju onoga za što mislim da sam rođen.
U SAD-u još uvijek možete postići što god želite.
Iako za to postoje sve veće prepreke.
To traži puno ambicije, morate znati kamo želite ići, prije nego stignete tamo.
Koliko uložite u ovu zemlju, toliko ćete i dobiti.
Kako ne možemo shvatiti što imamo?
I čemu imamo pristup, što možemo učiniti i postati.
Svi koji ovdje dođu i vrijedno rade,
i ulože svoje vrijeme i svoj trud u to, zaslužuju priliku.
Jer ovo je Amerika, čovječe. Ovo je Amerika.
Problem kampera je što nije izgrađen voziti bend.
Količina kilometara koju smo prešli je neshvatljiva.
Zapravo smo proputovali opseg Zemlje.
Nisam iznenađen što dijelovi otpadaju i slično.
Kamper se jučer zapalio.
U osnovi, vozimo smeće.
Pokrovi između branika i sivog rezervoara,
zavari na tome bili su jeftini.
To je naš kamper tamo. Vozilo za odmor.
Ne znam zašto ga tako zovu, jer je sranje!
Nastavljamo dalje s kamperom, tako da je stvarno ekstremno.
Da.
Jučer smo ostali bez klime, tako da nemamo hladan zrak.
Nemam nikog tko bi ga popravio tako brzo, do sljedećeg ponedjeljka.
Ja ću im javiti da znaju da dolazite, u redu?
Svaki je dan bio takav. Nije me briga.
Ulje se mijenja svakih 6500 km, propan se ugasio,
i roba, morali smo mijenjati odvodni vod, septički spremnik.
Šest sati je ujutro.
Sad moram ustati i otići promijeniti ulje.
Trajalo je i trajalo.
Svaki je put bilo: „Postoji nešto.“
Znaš što? Nisi plaćen za to, pa odradi to.
DOBRO DOŠLI U SJEVERNU KAROLINU
Parkiraj to sranje, hoćeš li?
43. SVIRKA
-U Baltimoreu smo. -Maryland.
Da, gdje je napisana američka himna.
Gotovo smo se dokotrljali ovdje.
Spustili smo se nizbrdicom dovde.
Trenutno živimo od svirke do svirke,
tako da doslovno svaka svirka na koju odemo,
ovisimo o novcu od te svirke da bismo došli do sljedeće.
-Nitko nije bio plaćen. -Ne.
Ostali smo bez novca, nismo imali sredstava platiti ljudima.
Nismo imali sredstava za hotele, letove.
Sve se počelo raspadati.
Spali smo na spavanje u kamperu.
Osam ljudi u kamperu.
Kao… poput dobrog imigranta.
Pitam se, možda, u retrospektivi i sve to: gluposti.
Sad ćemo pokušati to završiti
s osmijehom na licu i bez benzina u spremniku.
Mislim da ćemo doslovno ovako doći do New Yorka.
Da, na koljenima.
Znate, vjerojatno ćemo izaći iz Hudsona.
Dolar, ja imam dolar.
-Bog vas blagoslovio. -Ugodan dan.
Uvijek postoje ljudi manje sretni od vas.
Tu je napisana Deklaracija o neovisnosti, fantastično.
I bili smo ovdje, točno u šest sati. Sjajno.
To je dalo ozbiljnu nadu svim rasama
i svakakvim ljudima iz raznih zemalja.
Uvijek sam se pitao što bi preci,
što bi mislili o Americi danas.
Tako je snažna fronta protiv imigracije sada,
a opet imate te ljude koji mašu američkom zastavom,
a čak i nisu odavde.
Kao da drže…
Čak nemamo ni novčanicu od 100 dolara kojom ćemo mahati.
Zemlja mogućnosti, ukrast ću tu novčanicu od 100 dolara.
Educiramo se u hodu.
Ovi trenuci u vremenu, ovi povijesni događaji.
Zgrade, mjesta, to nam je dalo, znate,
dobru ideju na čemu je Amerika izgrađena.
Zanimljiv kontrast između onoga što je bilo tada i onoga što je sada.
Rocky Balboa u 12 rundi protiv svih nedaća
je isto što i mi na ovoj turneji.
-Nije to učinio u kamperu. -Nije u kamperu, ne.
Nas više boli nego njega ikada.
Da nas netko može gledati sa strane
i vidjeti što nam se događa, rekao bi da nikad nećemo stići tamo.
Nadam se da ćemo dokazati da su u krivu.
Ako nas nokautira neki propis,
jer nismo popunili list ili nešto slično,
znamo da smo svirali u 50 država, znamo da smo odradili 60 svirki
i znamo da smo to učinili za 40 dana.
Radi se o iskustvu, radi se o učenju,
o upoznavanju ljudi.
Ako ne dobijemo certifikat, neka bude.
Postavili smo rekord i želim da ga netko obori.
Oborite naš rekord. Hajde.
DOBRO DOŠLI U DELAWARE
Kaže nam taj tip: „Radim u kampu gore uz cestu.
Ako želite, možemo vas primiti
i ovdje možete ostati noć ili dvije ako je potrebno.“
Ne sjećam se toga. Stigao sam u kamp i rekao: „Što radimo ovdje?“
Dobro, pravimo kolačić od sljeza.
Može.
-Što radite, samo ga zagrijte? -Da.
Samo ga stavite u vatru.
-Ovo stavite na vrh i stisnite. -Na vrh. Stisnuti.
-Povuci. -Povuci.
Ovo mi je prvi put da probam kolačić od sljeza.
-Dobro došao u Ameriku. -O, moj Bože.
To je iznenađenje, divno je.
Daj!
Zašto smo ovo tek sad probali?
U drugoj ste državi, vi ste u Americi i vidite:
„To Amerikanci rade kad kampiraju.“
Naš kombi je sranje
Trebamo novi dio
Još vina!
Nisam te vidio.
Nisi me vidio, najveći sam ovdje.
„Nisam te vidio.“
Nosim smiješan šešir i imam oko 118 kilograma.
Sigurno je pijan.
Ne mogu vjerovati…
Ne mogu vjerovati da je nestalo crnog vina.
Gdje je onaj mali seronja? Eno ga.
-Popio si sve crno vino. -Ne.
-Ne? -Dokrajčio sam ga.
Moje prvo sjećanje na glazbu je da sam sjedio u taksiju
i slušao ELO, „All Over The World“.
Što je do danas, vjerojatno,
moja omiljena pjesma na svijetu.
Nekad sam se tako uživljavao u pjesmu
da bih uzeo četku za kosu i pjevao u zrcalo, otvarao usta
i toliko bi me zanijela pjesma da bih počeo plakati.
To je živa istina.
Ušao sam u to da bih osvojio cure. Jednostavno je.
Ne, ušao sam u to… Steve, moj brat, imao je…
Bio je četiri godine stariji od mene i počeo je donositi stvari kući,
i čuo sam Thin Lizzy i Garyja Moorea
i čuo sam zvuk gitare i pomislio: „To je prava stvar.“
Brat me odveo vidjeti Thin Lizzy,
a dva tjedna kasnije vidio sam AC/DC
i pomislio: „To ja želim raditi.“
Taj zvuk kad svirate.
To me i dalje ubija.
Ništa drugo, samo da sve to mogu.
Dakle, ono što me uvelo u glazbu je sviranje gitare.
I do danas još uvijek to volim i pokušavam naučiti kako svirati.
DOBRO DOŠLI U NEW HAMPSHIRE
51. SVIRKA PORTLAND, MAINE
52. SVIRKA PORTSMOUTH, NEW HAMPSHIRE
MASSACHUSETTS VAM ŽELI DOBRODOŠLICU
53. SVIRKA
U petak se vraćamo kući, nakon 25 dana na putu,
moram reći, stvarno se radujem tome,
jer bilo je fantastično i bilo je sjajno,
ali bilo je i usrano.
Evo nas u Bostonu, glavnom uporištu za Irce.
Uglavnom jer je to jedna od glavnih luka gdje su Irci dolazili.
Irskom je 800 godina vladala Engleska.
Pobunili smo se protiv njih, pokušali su nas istrijebiti,
pokušali su genocid.
Glad ima svoje priče. Svatko zna da zapravo nije bilo gladi.
Nismo smjeli loviti ribu, niti imati naše vlastito žito i slično.
Nisu nam dopustili uzgajati usjeve niti educirati se.
Morali smo to raditi u tajnosti, podučavati se.
Dolaze iz mjesta gdje im je toliko toga bilo uskraćeno
i doista u potpunosti žele iskoristiti američki san.
Postoji taj san o Americi
da možete doći ovdje i doslovno biti
što god sanjate ili čemu se nadate.
Bilo je tužno što morate napustiti svoju zemlju samo da biste živjeli.
Milijuni Europljana napustili su svoje domovine
kako bi se naselili u nove zemlje preko mora.
Gotovo dvije trećine njih došlo je u Sjedinjene Države.
Sredinom 1800-ih došlo je do masovnog egzodusa kada je glad zahvatila Irsku.
I preko dva milijuna ljudi napustilo je zemlju.
Kada je Amerika dobila slobodu od Engleske,
postala je jako atraktivna Ircima.
Mnogi su se ljudi zaputili u SAD,
na brodovima za prijevoz mrtvaca, trebalo im je šest do 12 tjedana.
Usput ste morali pobijediti tifus i tuberkulozu.
Kad su napustili Irsku i stigli na istočnu obalu Amerike,
nisu bili dobrodošli.
To pokazuje koliko su Irci bili otporni
jer su bili tvrdoglavi i bili su silno utjecajni.
Osobito u stvaranju strukture društva.
Irci su počeli s poslovima vatrogasaca i policajaca,
poslovi koje drugi ljudi nisu nužno željeli raditi.
Probili su se u politici i postali istaknute ličnosti
u velikom dijelu Istočne obale.
Gradeći ovo mjesto, čineći ga uspješnim i dijelom Amerike.
Oni ne tvrde da su samo Irci, već da su američki Irci.
I čine ovu zemlju boljom.
A evo sjajne skulpture.
Augustus Saint Gardens iz Dublina.
Njegova majka bila je Irkinja, a otac Francuz.
Ovo je sjajan primjer onoga što su irski imigranti
donijeli ili pridonijeli Americi.
Nevjerojatno je, putovali smo cijelom zemljom u kamperu
i kukamo zbog toga i što ćemo i kako ćemo.
Ti su ljudi došli brodovima.
I toliko je ljudi umrlo na moru.
John Boyle O'Reilly, jedan od velikih pisaca,
rekao je da je Atlantski ocean zdjela suza.
Sigurno je bilo apsolutno užasno imati posla s tim.
I ne samo to, došli su iz pakla,
a došli su ovdje i opet prolazili kroz pakao.
Nevjerojatno je kako to i danas boli.
-Da. -I dalje boli.
Netko vam kaže: „Zašto bi te Amerika pustila unutra…“
Jebeno pogledaj, čovječe, pročitaj knjige iz povijesti.
Ova skulptura je ovdje, kako smo je ostavili,
a obilazili smo i obilazili, a sad smo ovdje.
Sutra krećemo prema New Yorku.
Bila bi noćna mora voziti se po New Yorku s ovim.
Pa ćemo ga se riješiti. Chad ga vozi natrag.
Prešao je puno kilometara, 22 500 kilometara.
Oko 22 500 km, a Chad je vozio 25 800 km.
Dobro nas je služio. Bih li opet putovao u jednom?
Ne znam.
Pa, znaš da kočnice rade.
Kuhanje je bilo izvrsno, večere su bile divne.
Da, ovo nismo nijednom koristili.
Nikad nismo mislili da ćemo stići tamo, da budem iskren.
Nismo mislili da ćemo uspjeti.
Bilo je toliko neplaniranih događaja i zaokreta.
Bilo je i puno emocija.
Promjena kako smo išli dalje.
I lijepo je doći do kraja. Definitivno jest, znate?
Riješimo se ovog smeća i krenimo!
Kad smo ga se rješavali, dogodila se vrlo bolna stvar.
Naš se vozač držao za njega,
i taman kad smo se spremali oprostiti, porezao je cijeli prst.
U tom sam trenutku pomislio da je ta stvar jebeno opsjednuta.
Ne govori to.
Da!
Ne pipaj to!
Jedva sam ga dodirnuo.
Uz sve njegove nedostatke i dalje je gurao dalje.
Možemo reći što god hoćemo o njemu, ali nas je doveo do tamo.
Bok!
Stvara povijest.
CHERRY HILL MANOR NJEGA I REHABILITACIJA
PUB NA KATU
DOBRO DOŠLI U CONNECTICUT
Evo nas, narode, idemo u New York,
u jednom smjeru ravno do Grand Central Stationa.
I eno ga.
-Upravo se zaustavlja. -Naše kočije su stigle.
Posljednji boravak u posljednjem gradu, i stvarno smo uzbuđeni.
-Danas je dan kada ćemo oboriti… -Svjetski rekord.
Bili smo uživo na Facebooku
i samo sam rekao: „Pa, narode, ovdje smo.“
Evo nas, stigli smo do Grand Central Stationa u New Yorku.
Ovo je naša 50. država, ovo je kraj našeg putovanja.
Volim ovaj grad, fantastičan je. Napokon smo ovdje.
NEW YORK, NEW YORK 35. DAN
56. SVIRKA
McSorley's je najstariji bar koji neprekidno radi u New Yorku.
Uvijek je bio u vlasništvu Irca.
Isti establišment, isto mjesto. 164 godina.
Znamenitost za svakog Irca koji je ikad bio tamo.
Kul, kul, kul mjesto.
Tamo su bili jako dragi prema nama.
Došli smo ovdje, nikada nas niste vidjeli, a tako ste otvoreni.
Takvo je ovo mjesto. To je poput pokretnih vrata,
gomila ljudi sa svih strana.
Ponekad čak i ne znamo tko je ovdje.
Ovdje ste nekad dolazili naći posao.
Ovdje biste sve upoznali.
Anton Brothers i mi, da?
Da, mi smo jedina dva benda koja su ikad svirala ovdje.
U toj smo fazi znali da obaramo rekord.
Ovo je nevjerojatno, ovo je dio stare kuće Sada,
dođete ovamo za odati počast našoj gladi
i onome kroz što su prošli naši ljudi.
Najveća stvar koju netko može učiniti je zaroniti u nepoznato.
U Irskoj uložiš 100 %, možda dobiješ 2 % od toga.
U Americi uložiš 100 %, imaš priliku dobiti više od toga.
Kad dođete u Ameriku, doslovno imate mogućnost
izvući se iz siromaštva, obrazovati se i raditi što god želite.
Amerika mi je pružila priliku vjerovati da mogu raditi
što god želim u ovoj zemlji, i to sam i uradio.
Počeo sam kao perač suđa kad sam došao ovdje s 14 godina.
Doista ne oduzimamo ništa.
Dajemo sve od sebe kako bismo od nje napravili sjajnu zemlju jer je to naš dom.
Ovdje možete biti ono što želite.
Možete mahati svojom zastavom, pjevati svoje pjesme.
Ako želite raditi, u ovoj zemlji možete raditi što god želite.
Jedan dan možete biti ništa, a sljedeći totalni heroj.
Mogućnosti su beskonačne.
Svima je asocijacija na Ameriku Times Square.
To je dekadencija, višak.
Možete imati sve što želite, mogućnosti, znate,
prilike.
Realno, to je samo mali dio toga,
jer je Amerika ogromno mjesto i zaista je jako raznolika.
I prošli smo sve države i to jednostavno nije ono što vidite.
Vratili smo se, uspjeli smo, stigli smo ovdje.
Samo zato što je svima bilo stalo do toga, kužite?
Ljudi su jednostavno mogli otići
ali nisu, jer su htjeli to istjerati do kraja.
-Nitko nije želio biti taj koji… -Nije dio turneje.
Tamo niz cestu svira Albert Lee,
a onda imate The Tonight Show, The Colbert Show, imate NBC,
Wicked sviraju.
The Black Donnellys su upravo svirali u Opryju.
Samo to ubacujem.
-The Black Donnellys su svirali danas? -Jesu, da.
-Gdje su svirali? -U Opryju.
-Sjajno. -Da.
59. SVIRKA
IRIDIUM GLAZBA UŽIVO
Prošli smo sve države, ali nismo imali dovoljno svirki.
Trebala nam je svaka svirka od te točke nadalje,
tako da je svirka u Iridiumu bila zaista važna.
Nismo znali da smo dobili svirku do otprilike 23 minute prije.
-I probudio sam se… -Spavali smo u hotelu.
Kad sam se probudio, madrac mi je bio uništen.
Spremali smo se za svirku u Mean Fiddleru,
a on je rekao: „Joj“, a ja: „Što je bilo?“
On meni: „Nastupamo za 20 minuta.“
Rekoh mu: „Šališ se.“ Kao u onoj reklami za vafle.
Pomislio sam…
Jeste li ikad bili u New York Cityju i negdje morali brzo stići?
Neće ići.
Dakle, ovo je bila Amerika, ovo je simbol.
Ovo bi bilo prvo što bi vidjeli kad su pristajali.
I prva spoznaja da je ovo njihova sloboda.
Uspjeli su.
Nisu ni slutili da su njihove nevolje tek počinjale.
Tuga je bila samo početak, što je bilo otkrivanje otoka Ellis.
Morali ste biti prilično očajni da dođete ovamo.
Dva milijuna ljudi. Na otok Ellis. Dva milijuna.
Pet tisuća ljudi s vama.
Zatim stojite u redu najmanje 14 sati,
onda vam kažu da imate tifus ili neku drugu bolest,
a onda vas stave u karantenu.
Dolazak u Ameriku, prolazak kroz imigracijski sustav,
savladavanje svih prepreka i ostalo,
i danas je jednako teško kao i tada.
Mislite da su stvari trebale napredovati.
Lekcije o irskoj gladi treba neprestano ponavljati i primjenjivati
dok se povijest napokon ne prestane ponavljati.
60. SVIRKA
Evo nas, na posljednjoj svirci.
Legendarni Arlene's Grocery.
Ovdje smo, živi smo i svi smo još uvijek zajedno.
I napravili smo svirku. Nema veze tko je tamo dovraga, uspjeli smo.
To je takav dobar završetak svega.
Čini se kao da je prošlo mnogo vremena kad kažete pet tjedana.
Ali nama je to prošlo za tren.
Nikad nisam doživio nešto ovako brzo
i zgusnuto i ovako nadrealno.
Prostor u New Yorku, svirate i sva su mjesta popunjena.
Došlo je puno ljudi koje već dugo nismo vidjeli,
ljudi koji žive u New Yorku.
Bio je to sjajan zadovoljavajući trenutak.
20 GODINA ROCK AND ROLLA
Isuse što je ovdje toplo.
Svih mu svetaca.
Dakle, to otprilike pokriva 15 minuta
kako je određeno po Guinnessovoj knjizi rekorda.
-Oborili ste rekord! -Upravo smo oborili svjetski rekord!
Trenutak obaranja svjetskog rekorda, pogotovo ovaj, najteži,
sama ideja da ste to učinili, kad se osvrnete na kartu
i vidite sve stvari koje ste učinili,
mi smo sada jedini ljudi na cijelom svijetu koji su to učinili.
Izmjeriti uspjeh zaista je teško, to je vrlo osobna stvar.
I zbilja je sjajno kada ostvarite san.
Bili smo na rubu neuspjeha i…
Ali držali smo se.
Premašili smo sva očekivanja, držeći se noktima.
Držeći se i na tuđim.
Nevjerojatno je, cijela ova stvar.
Kao da se to trebalo dogoditi.
Ovu pjesmu posvećujemo svima
koji su stvorili svoj dom u Americi,
i za sve druge koji su daleko od kuće
dulje vrijeme.
Sjajno je otići u svijet i proširite svoje vidike,
ali kad se pokušate vratiti kući, vratite se kući i život ide dalje,
ne osjećate se kao kod kuće kad se vratite.
A ne osjećate se kao kod kuće u inozemstvu jer ste daleko od kuće.
Pa ostajete visiti negdje između.
Dilema, visite negdje između, ne znate kamo pripadate.
Hvala Bogu da imamo alkohol.
„Ovo je moja domovina“, nadam se da će vam se svidjeti.
Negdje ovdje, moje srce zadržava vrijeme za one godine koje su prošle
U svoj svojoj slavi i svim svojim strahovima
Ne nalazimo kraj i granice
Naučili smo puno o Sjedinjenim Državama, puno je dobrih ljudi.
Kako su ljudi gostoljubivi, ljubazni i dragi.
Nismo vidjeli Ameriku kakvom je mediji prikazuju.
Samo ljudi, koji rade isto što i mi,
rade ono što vole raditi, žele raditi,
žele popiti, dobro se provesti
žele biti plaćeni, a zatim samo biti što jesu.
Ovo je moja domovina i predugo me nema
Iz moje domovine, sad se vraćam, nestao je loš osjećaj
Iz moje domovine, gdje je ljubav
I opet moja domovina
Ideja za „Ovo je moja domovina“
savršeni je balans onoga vrijednog što sam donio
u ovu novu zemlju i stvaranja novog doma
za sljedeću generaciju koja dolazi. Moju djecu, njihovu djecu.
Amerika je ultimativna imigrantska zemlja.
Svi smo imigranti ovdje u Sjedinjenim Državama,
bilo da smo ovdje već četiri generacije poput mene
ili smo tek došli.
Ova je zemlja izgrađena na imigraciji.
Ako pitate prosječnu osobu U Sjedinjenim Američkim Državama
koje je njihovo nasljeđe, većina ne razumije, većina nema pojma.
Ali to je takva mješavina kultura. Svi imamo sve u sebi.
Amerika jest mješavina kultura.
Ne postoji zemlja na svijetu koja je imala veći utjecaj
diljem svijeta od Amerike.
Došli smo u ovu zemlju jer je to jedina zemlja na svijetu
gdje zaista možete slijediti svoje snove.
Mislim da ovakve prilike ne možete naći nigdje drugdje na svijetu.
Ova turneja govori o „Ovo je moja domovina“.
Kako je teško asimilirati se u drugu kulturu.
Ovi su dečki došli i svirali glazbu koju rade,
iz zemlje iz koje su.
Kada dobijete priliku sjesti i razgovarati s nekim iz druge zemlje,
saznate da između nas nema toliko velike razlike.
Amerika je sama po sebi zemlja inkluzije.
Svi znaju odakle dolaze,
ali svi razumijemo gdje pripadamo.
Upravo sam ovo dobio od kćeri, supruga mi je poslala.
Kaže: „Bravo, tata.“
Bravo, tata.
Imati obitelj, to me ubija.
Jer mislim, kad radiš sranja koja sam ja radio
i rock and roll i radiš to za sebe,
ali sada to radiš za svoju obitelj.
I to je tako… nevjerojatan trenutak.
Mislim, ona je Amerikanka, to dijete.
Porasla je za četiri ili pet tjedana,
koliko smo odsutni, i sastavlja rečenice.
Kaže: „Bravo, tata.“
Bravo, tata.
Eto. Jedva čekam da je vidim sutra.
Ovo je moja domovina i predugo me nema
Iz moje domovine, sad se vraćam, nestao je loš osjećaj
Iz moje domovine, gdje je ljubav
I opet moja domovina
Halo? U redu, čekaj.
Ekipa, upravo mi je stigla zelena karta! Hej!
Tako sam emotivan i ispunjen srećom zbog ove sjajne vijesti.
Korak sam bliže tome da postanem državljanin i dio Amerike.
Kad mi je supruga javila da je stigla zelena karta,
to je fantastičan trenutak koji nikada neću zaboraviti.
Tako sam sretan!
-Tako sam sretan. -Hvala, kompa.
San je još uvijek živ, jest.
Znam da je izudaran i izubijan,
i stavljen u sef, ali još uvijek je tamo.
Ako ga odete potražiti, naći ćete ga.
Ovo je moja domovina i predugo me nema
To je zemlja mogućnosti. Stvarno još uvijek jest.
Sad sam se time više napunio nego kad smo započeli.
Meni je san biti sretan u onome što radite svaki dan.
Ovo je moja domovina i predugo me nema
Iz moje domovine, sad se vraćam, nestao je loš osjećaj
Iz moje domovine, gdje je ljubav
I opet moja domovina
Ovo je moja domovina i predugo me nema
Iz moje domovine, sad se vraćam, nestao je loš osjećaj
Iz moje domovine
Gdje je ljubav
I opet moja domovina
I ovdje ću ostati
Zauvijek
DEČKI, DOBRO DOŠLI KUĆI
Ovo je moja domovina
USPJELI STE
2019. Dave Rooney i njegova obitelj dobili su svoje boravišne iskaznice,
poznatije kao „Zelena karta“.
Dave Browne trenutno čeka odobrenje.
The Black Donnellys prvi su umjetnici u povijesti
koji su odsvirali 60 koncerata u 50 država za samo 35 dana.
Unatoč velikom broju dokaza
Guinnessovi svjetski rekordi još uvijek nisu prepoznali njihov pokušaj.
A sada nešto malo drugačije.
Pa, kak' ste?
Kak' ste?
Oni Indijanci tamo!
Izbacit ću me iz ove trgovine.
Bilo je 35 dana, 50 država,
čak i mali Havaji.
Bilo je fantastično, stvarno jest,
ali, znate, ne želim ih više u Americi.
Zbilja i znate zašto. Vrlo dobro znate zašto.
Odabrali ste Mandalay, Mandalay umjesto Trumpa.
Odlučili ste ići, što je to, zapadno od pojasa?
Išli ste zapadno, a mogli ste istočno.
U redu? Jako loše, nije dobro. Nema zelene karte za vas.
Kažem da nema zelene karte za dva Davea.
Pokušavam pogoditi kadar, čak se ni ne šalim,
Postoji irski bar koji se zove Dubliner, u redu?
Meksikanci vas poslužuju hotdogovima,
a tamo imate,
tamo je vaš američki san.
Prijevod titlova: Milica Milivojević