Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ahogy ígérték, a The Black Donnellys visszatért.
Épp egy albumot vesznek fel.
Egy helyi ír kocsma beírta magát a Rekordok Könyvébe.
A leghosszabb ideig tartó koncert rekordját állították fel.
Megdöntöttük a világrekordot.
Több mint 360 órányi élő zene.
Guinness világrekordot döntöttek.
Az enyém a leghosszabb ideig tartó gitározás rekordja is. Öt nap.
Akármeddig képesek játszani.
A Bachman Turner Overdrive banda szavaival élve:
„Ez még nem minden.“ Egészségedre, bajnok!
Szeretném bemutatni a bandát. Örvendek! Dave vagyok.
Én is Dave vagyok. Örülök! És mi vagyunk a The Black Donnellys.
Már 12 éve játszunk együtt.
Már játszottunk Európa minden országában, az Államokban és még Délkelet-Ázsiában is.
- Na meg Írország minden megyéjében. - Igen, minden ír megyében.
Nem is egyszer.
Már két rekordunk van.
Az egyik Dave gitármaratonja, amikor 114 órán át játszott.
A másik pedig a valaha volt leghosszabb koncert, ami 372 óra volt.
És ez lesz a harmadik rekordunk.
Amikor az első rekord meglett,
felhozták a témát, és mindenki rögtön bele is ment.
Aztán elkezdték mondogatni, hogy: „Ezt hogy fogjuk felülmúlni?“
Majd kitalálták: „Elmegyünk Amerikába, és minden államban koncertezünk.“
Újra valami lenyűgözőbe vágták a fejszéjüket.
Azt kérdeztem, mégis miről beszélnek. Az egésznek csak a logisztikája… ez…
bejártam velük egész Írországot a kisbuszban, és az is kemény volt.
Az emberek csak beszélnek arról, mit csinálnának.
De sokan nem állnak fel, és teszik is meg azokat.
Egy világrekord nem egyszerű mutatvány.
Ezért is ez a nevük. Csak néhány embernek sikerül.
Mi látni akartuk az államokat, és koncertezni akartunk az államokban.
Kikerestem a rekordot: 50 koncert, 50 államban, 50 nap alatt.
Úgy voltam vele, hogy meg tudjuk dönteni. Ez nem okozhat problémát.
Előhozakodtak ezzel az őrült ötlettel,
hogy új Guinness Rekordot állítanak fel, azzal, hogy minden amerikai államban
legalább egy koncertet adnak, kevesebb, mint 40 nap alatt.
Ezt még senki sem csinálta. Se szólista, se bandák, semmilyen művész.
Szóval az ötlet az, hogy hazai pályán kezdünk,
ami a Rí Rá ír klub, Las Vegasban a Mandalay Bayben.
És New Yorkban végzünk, az Arlene's Groceryben.
És közben minden egyes államban, amerikai minden zegzsugában…
- „Zsugában“? - Azt mondtam, hogy zsugában?
Minden zegzugában.
Kevesebb, mint egy óránk van odaérni, és jó lenne tudni, hogy a csapatod
hogyan szeretné, hogy dokumentáljuk mindezt.
Ezt az egészet, amiről egy ideje már beszélünk.
A Guinness nem erősítette meg az ötletünket a kezdés előtt.
Azt kérdezték, hogy mégis mi a koncert definíciója,
minimum hány embernek kellene ott lennie, hogyan fogjuk tudni ezt nyomon követni,
hogy biztosítjuk, hogy tényleg hivatalos legyen a rekord
ennek a nagyszabású útnak a végén?
Mielőtt mindent elrendeztünk volna, olyan négy-öt hónapig telefonálgattunk,
hogy megbeszéljük a helyszínekkel, „Hogy ezt, és így szeretnénk csinálni“.
Bemutatkoztunk, és elmondtuk, hogy mit akarunk pontosan.
A két Dave hihetetlen mennyiségű időt ölt bele, hogy ezt összehozza.
Hatalmas álom az övék,
de a terület is hatalmas, amit le kell fedni.
Összesen 60 helyszín 40 nap alatt.
Ez rengeteg tervezéssel és logisztikával jár.
Majd én! Majd én!
Így kell pakolni. Ezek nagyon fontosak, ugye?
Oké, dobd be azt is!
Amikor Dave egy új rekordot említ, mindig sírok egy kicsit legbelül.
Ziggy, elszomorodsz, amikor előkerül a bőrönd?
Az elsőnél egy éve voltunk együtt,
és öt napig tartott. Hosszú öt nap volt.
Nyilván a nap 24 órájában le volt foglalva.
Azt mondtam neki, ha még egyszer ilyet csinál, rövid legyen!
De aztán 21 napra ment el,
és a következő meg ez a mostani.
- Kaphatok egy… - Ki a kedvenced?
- Apuci. - Ezt akartam hallani.
- Anyuci. - Anyuci. Anyuci.
Anyuci legyen a kedvenced a következő öt hétben.
Sokan azt kérdezik: „Hogy bírod ezt?
Sosincs itt, állandóan elutazik.“
Ez is egy munka. Egyszerűen elfogadod. Ilyen az életünk.
Ha nem támogatjuk egymást, akkor nem fog működni.
Fogalmunk se volt, mibe kezdtünk.
Azt hittük, hogy igen, de nem.
Jól van, srácok! Lassan kezdünk is.
LAS VEGAS, NEVADA ÁLLAM 1. NAP
Először is szeretnénk mindenkinek megköszönni, hogy eljött.
Nagyszerű látni, hogy ennyire támogattok minket.
Nagyon hálásak vagyunk. Köszönjük!
Na jó, szerintem készen állunk.
Bár igazából nem tudjuk, hogy készen állunk-e erre.
Na jó, csináljuk, aztán meglátjuk, mi lesz!
Köszönjük!
Hadd lássuk a kezeket! Fel, fel, fel, fel, fel, fel!
Szuper kezdés volt. A barátaink és a családunk is ott volt.
Sok vegasi volt, és a Rí Rá mindenkire odafigyelt.
Príma volt a hangulat. Tényleg jól éreztem magam.
Arra gondoltam, hogy ez milyen jó kezdés, és innen csak még jobb lehet.
Valami nem volt rendben, és tudtuk.
Lenéztünk a színpadról,
és a sofőr még mindig azzal ült a pultnál, hogy „nincs buszunk“.
Nincs lakóautónk.
Elindítottuk a rekordot. Nem állhatunk le. Ha megállunk, akkor oda az egész.
Ott álltunk a kocsi mellett, és azt mondtuk: „Leszarom, csináljuk!“
LAS VEGAS, NEVADA ÁLLAM
Az első államba az autómmal mentünk, hisz a műsornak folytatódnia kell.
Ez az!
Aztán idővel csak kialakult.
Legalább azt biztosra tudjuk, hogy vannak kerekeink a folytatáshoz.
Micsoda mozgalmas nap!
LAKE HAVASU, ARIZONA ÁLLAM
SAN JOSE, KALIFORNIA ÁLLAM
- A lakókocsi hátuljában ültünk. - Sosem utaztunk még lakókocsiban.
Kiválasztottuk azokat a szobákat, amik a hátuljában voltak.
Azt hittük, okosak vagyunk.
A lakókocsi meg… nem viccelek, egész úton ilyen volt.
Én meg fel-le pattogtam a matracon.
Másfél óra telt el, és ezt hallottam: „Ez kibaszott szar!“
És hat hétig ez a szar lesz.
Pontosan. Akkor és ott azt gondoltam…
- Én hazamegyek. - Mi a fenét csinálunk itt?
2. NAP SAN JOSÉ, KALIFORNIA ÁLLAM
- Ez minden? - Igen, ennyi.
Az összesen 1,89 dollár.
Nagyon élvezem ezt.
Minden az új világrekordunkról szól.
SAN JOSÉ, KALIFORNIA ÁLLAM 2. NAP
Tegnap kezdtünk Las Vegasban, és eddig elég kalandos volt,
de szerencsére nagyrészt mindannyian épségben ideértünk.
SÜRGŐSSÉGI BEJÁRAT
Chad, az elsődleges sofőrünk elcsúszott,
és eltörte a lábujját, és úgy néz ki, hogy eléggé komoly.
Úton vagyunk, hogy segítsünk neki.
Tíz perc múlva öt óra, szóval…
Carmelben kellene játszanunk hétkor.
És Carmel majdnem 130 kilométerre van.
Át kell variálni a menetrendet. Azt fogjuk csinálni,
hogy dél felé megyünk Carmelbe,
hogy megforduljunk, és észak felé, az Oregon állambeli Portlandbe menjünk.
Megnézetjük Chadet, és itt hagyjuk Mountain View-ban,
aztán majd a második koncert után, ami hétkor lesz Carmelben,
visszajövünk érte.
Röntgent rendeltek el,
ami olyan másfél, maximum két óra,
mire be tudnak hívni.
Aztán meglátjuk, milyen a röntgen.
Szóval itt kell hagynunk, és visszajönni?
Igen, úgy néz ki. Ugye?
Sok szerencsét!
Egy közös barát mondta, hogy megcsinálják ezt a turnét.
Azt mondtam, ez olyasmi, amit támogatok.
Egy barát kér baráti támogatást.
Ez olyasmi, amiben én is hiszek. Szóval sima ügy volt.
Szerencse, hogy egy pincészet lett a főszponzorunk.
- Feltöltöttük a kisbuszt. - Rengeteg vörösbort adtak.
És néhány pohár bor az este végén senkinek sem árt.
Vagy inkább néhány üveg.
SAN JOSE, KALIFORNIA ÁLLAM
PORTLAND, OREGON ÁLLAM
3. NAP
Négyünknek 3500 lepedőbe került, hogy Alaszkába repüljünk.
Különleges járatok kellettek,
mert odarepültünk, letudtuk a dolgunkat,
és már mentünk is vissza a repülőre, hogy folytassuk az utat.
Olyan messze van, hogy az minden ellened dolgozik.
Annak az esélye, hogy valami elromlik, elég valószínű.
Simán kell mennie.
A járatunk hajnali fél hatkor indul Anchorage-be.
A testbeszéded a telefonálás után, az, hogy nem mondtál…
Nem is tudom, olyan régóta játszunk együtt,
hogy rád néztem és tudtam, a koncertnek annyi.
„Jó reggelt, Dave! Jeanne vagyok.
Keddig nem vagyok a városban.
Sajnálom, de az ütemterv megváltoztatása lehetetlen.
Kedden jönnek, hogy kipofozzák a helyet.
Az esemény előtt két nappal változtatgatni nem túl ideális. Köszönöm!“
Hat órával a járatunk indulása előtt
ezt küldi nekem: „Ez így nem fog menni.“ Ez nagyon rossz hír.
Le vannak foglalva a jegyek.
Már elköltöttünk rá 3500 dollárt. Most mihez kezdünk?
ÍR ÉLŐZENE
PORTLAND, OREGON ÁLLAM
SEATTLE, WASHINGTON ÁLLAM
Alaszka, 101-es járat, Anchorage-be,
Három óra nyolc perc. Hét fok, szórványosan felhős.
Pihenjenek egyet! Ígérem, óvatosan ébresztem majd önöket.
Éjjel olyan négyig fent voltunk. Felszállunk a gépre.
Másnaposan.
Elaludtam, és azzal keltettek:
„Tíz perc és U2-t énekeltek“.
A következő az, hogy állok a gép közepén, és tapsikolok.
- Csodás volt! - Köszönjük!
Ott volt az a sok idős ember,
akik félig még aludtak. „Kik ezek a seggfejek?“
- Csak álmodik. Ne aggódjon, minden remek! - Egy rémálom volt.
SEATTLE, WASHINGTON ÁLLAM
ANCHORAGE, ALASZKA 4. NAP
Az Anchorage-i Pioneer idősotthon lakói
különleges koncerten vettek részt, ami akár Guinness Világrekord is lehet.
A mai felkapott hírünk egyike az a duó, akik 50 államban lépnek fel.
A The Black Donnellys banda eredetileg egy ír duó.
Tegnap meglepetés koncertet adtak azoknak,
akik az Anchorage-i Pioneer idősotthonban élnek.
Amikor elkezdtük tervezni a turnét, tudtuk, hogy börtönökben, kórházakban
és olyan helyeken akarunk játszani, ami nem a megszokott.
Mondjuk idősek otthonára nem számítottam.
Nem. Ingyen csináljuk.
Tényleg?
Igen. De ha van egy kis felesleges pénze, akkor csak nyugodtan ürítse ki a zsebét!
Éppen anyák napjakor mentünk oda. És ez egy idősek otthona volt.
Demenciával és Alzheimerrel küzdők. Épp ahogy édesanyám.
Odaértünk, és nagyon szenvedtem. Legbelül tényleg szenvedtem.
Írországban felnőve a szüleim mindig azt tanították,
hogy tiszteljem az időseket, tudod?
És ott vagy abban az idősek otthonában,
ahol ezeknek az embereknek lehet, hogy már senkijük sincs,
és mikor ilyen embereknek játszunk, mintha a zene előhozná az igazi énjüket.
Furcsa, hogy mikor ilyen helyen zenélsz,
te sokkal többet kapsz, mint ők. Tudom, ez furcsán hangzik, de igaz.
Amikor egy ilyen „nagy amerikai turnén“ vagy,
mindenki azt hiszi, hogy az egész egy nagy buli… „New Yorkban meg
Chicagóban is játszotok“.
A mi szintünkön ez a való élet.
A táncosok jöjjenek középre, kérem!
Tényleg nagyon köszönjük, emberek!
Küldetésen vannak, hogy világrekordot döntsenek
hogy a legrövidebb idő alatt, 50 amerikai államban
lépjenek fel egy koncerttel.
Elvesztettük az alaszkai lehetőséget, de megnyertük az idősek otthonát,
megcsináltuk és jó érzés volt,
aztán megkaptuk a hírt, hogy a Guinness elfogadja a kísérletet.
Elfogadták a kísérletet a Guinness Világrekordra… ami hát…
elég régóta lebeg a fejünk felett.
Csak vártunk és vártunk, hogy kiderüljön, hogy hivatalos lehet-e.
Onnantól indult be igazán a szerkezet.
SEATTLE, WASHINGTON ÁLLAM WASHINGTON
SPOKANE, WASHINGTON ÁLLAM BUTTE, MONTANA ÁLLAM
5. NAP
CENTRAL KÖZÉPISKOLA
BUTTE, MONTANA ÁLLAM IDAHO FALLS, IDAHO ÁLLAM
ÜDVÖZÖLJÜK IDAHÓBAN!
ROADHOUSE KOCSMA ÉS ÉTTEREM
Innen, Idaho Fallsból repülünk Honoluluba.
És Salt Lake Cityben szállunk át.
Elérjük a járatunkat. Minden rendben megy.
Átesünk a biztonsági ellenőrzésen, már a kapunál várunk.
„Hölgyeim és uraim! Probléma van a géppel. Három órás késésre lehet számítani.“
Hisz a The Black Donnellys éppen a közelben van.
Azt mondták, olyan két órás késés lesz.
- Ez a járat? - Igen, ez.
Ha így lesz, nem érjük el a kapcsolódást Honoluluba.
- Most mi lesz? - Más késő este volt.
Rögtön ráugrottunk a térképre. Három órányira van autóval.
Szia, Jesse! Mi a helyzet?
Nálad van a terepjáró kulcsa?
Jesse, azonnal kelj fel!
Törölték a járatot. Kellene egy fuvar Salt Lake Citybe. Bocs!
Igen. Valaki nagyon gyorsan el tudna jönni
felvenni minket a reptéren,
majd átvinni Salt Lake Citybe?
Nem repülünk, hanem kocsikázunk.
Már éhes is vagyok.
Olyan 20 percen belül már az autóban is voltunk.
Salt Lake City három órányira volt.
Odaérünk.
Honolulu. Ott van.
Épphogy elértük a gépet.
Felszálltunk.
- Boldog vagyok, hogy sikerült. - Örülök, hogy odaérünk.
Szuper koncert lesz.
SALT LAKE CITY, UTAH ÁLLAM
HONOLULU, HAWAII
6. NAP
Aloha!
Rajzold le és fuss! Menj, menj!
Amikor egy ilyen helyet látsz…
Fantasztikus!
Egy országúti fogadóból…
- Honoluluba. - Honoluluba, haver.
- Eddig hány államban jártunk? - Ez a tizedik állam és a 11. koncert.
A tizedik állam és a 11. koncert. Király!
A műsornak mennie kell tovább. Minden koncertnek sikerülnie kell.
Bármilyen akadály kerül az utunkba, mi majd átlépjük mindet.
A hawaiiaknak van egy szavuk arra, mikor túllépsz a dolgokon: imua.
Jöjjön mindenki! Gyerünk!
Ez az!
Na még egy kört nektek és a csodás táncosoknak!
Következzenek a friss hírek Hawaii nagy szigetéről,
ahol kitört a Kīlauea nevű vulkán.
A láva 300 méter magasra lövell, és felfal mindent, ami az útjába kerül.
Fentről a helikopterről nagyon jól látszik,
hogy mekkora pusztítást okozott a kitörés.
Nem látni tűzoltókat odalent, mert nem tehetnek semmit.
Kitört egy vulkán.
Egy rohadt vulkán.
Ha gondolják, nyugodtan szálljanak ki kicsit.
A kabin ajtajai még nyitva vannak.
Csak annyit kérünk, maradjanak közel!
A 21-es kapunál állunk.
Csak el akarok innen repülni.
Bárhová. Csak mozduljunk meg!
Röptessük fel ezt a kismadarat, oké?
Így elég sok esély van rá, hogy lekéssük a csatlakozásunkat.
- Igen. És akkor nincs más dolgunk… - Mint sírni.
Azt hittük, nekünk annyi.
Olyan nehéz volt megszervezni,
hogy odajussunk, aztán eljöjjünk onnan,
hogy időben odaérjünk a következő fellépés helyszínére.
Simon, a turnémenedzserünk szerintem csodát próbált tenni.
Mindenhol megpróbált feljuttatni minket valamilyen gépre.
Azt hittem, idegösszeomlást kap.
Át akartunk szállni egy másik gépre,
vagy szerezni egy helikoptert, egy hajót vagy egy pár gördeszkát. Bármit.
Amint elhagyod a szigetet, már lehet valamihez kezdeni,
de amíg víz vesz körül, esélyed sincs.
HONOLULU, HAWAII
LOS ANGELES, KALIFORNIA ÁLLAM SALT LAKE CITY, UTAH ÁLLAM
Hogy vagyunk ma?
Határozottan…
egy kicsit döglődve.
Kezdtem egy kicsit ziláltnak érezni magam.
Az érzelmek hullámvasútja volt. Mérges voltam és szomorú.
Ok nélkül kuncogtam magamban.
Szóval kezdtem egy kicsit begolyózni.
- A dolgok kicsikét… - Összekuszálódtak?
Sok minden megváltozik útközben.
Az egyik percben még jó kedvem van,
a következőben meg úgy érzem, legszívesebben lefeküdnék, és sírnék.
Annyi város és állam… Csak jöttünk és mentünk, és ennyi?
Felálltunk, játszottunk,
aztán megint úton voltunk.
Ennyi! Én végeztem, baszd meg!
Kinyissam neked az ajtót?
Nem tudom kinyitni.
Miután egy csomó őrült dolog történt,
végre lett pár óránk, hogy kicsit kikapcsoljunk.
Az, hogy volt pár óránk lazítani, komolyan mondom, hogy az a kis idő…
- Sokat számított. - Rengeteget.
Utah!
SALT LAKE CITY, UTAH ÁLLAM 8. NAP
EVANSTON KÖRZETI KÓRHÁZ
SALT LAKE CITY, UTAH ÁLLAM
PUEBLO, COLORADO ÁLLAM
Helló! Mike vagyok a Bank of Americától.
A bankszámlája egyenlege a 25 dolláros minimum alá csökkent.
Kérem, fizessen be valamennyit, hogy elkerülje a pluszköltségeket.
Aztán elfogyott a pénzünk.
Általában ha turnézol, vannak lemezkiadók,
van egy ügynökség mögötted, ami fedezi a kiadásokat. Az más.
Amikor ezt egyedül csinálod, akkor a költség is csak a tied.
Ez egy nagyon komoly elköteleződés és felelősség.
És amikor a dolgok elkezdenek romlani, akkor végül el is romlanak.
Volt egy benzinfaló lakókocsink, szállást is kellett szereznünk,
és arra is kellett gondolni, hogy egész úton hol fogunk aludni.
Megbeszélni, hogy mire hajítjuk ki a pénzünket.
Tíz szájat kellett etetnünk, akik számítottak ránk.
A szuper koncertek, a sok előkészület és tervezés,
na meg a viszontagságok ellenére, az egész…
Szóval kezdett teljesen elszaródni.
Ezek az emberek mind fontos lépésre készülnek.
Állampolgárságért folyamodnak.
A turné alatt én a zöldkártyámra vártam.
Kérvényeztem. De ez egy hosszadalmas folyamat.
Régebben fél évbe telt, most meg majdnem egy évbe.
Nem számít, melyik határon át érkezel,
ugyanazokon a huppanókon kell átugranod a tengeren túlról vagy Kanadából jövet is.
Nagyon drágák az ügyvédek, és nehéz, hogy minden meglegyen.
Minden papírt el kell intézni.
Írként számíthatsz néhány nehéz évre, ha Amerikába jössz.
Főleg, ha nincsenek meg a megfelelő papírjaid.
Legálisan vagy itt, de sosem tudhatod, hogy engedik-e, hogy maradj.
Mintha mindig a küszöbön várnál. Ha hazautazol egy családi eseményre,
talán nem engednek vissza az országba.
Rendes, adófizető írekről beszélek. Nem illegális bevándorlókról.
Úgy hallom, hogy manapság van néhány olyan ember a Fehér Házban,
akik el akarják mindenkivel hitetni,
hogy a bevándorlás egy probléma, amit meg kell oldani.
Miközben valójában egy lehetőség, hogy Amerika fejlődjön.
Hosszú folyamat volt, de nekem megérte.
ALBUQUERQUE, ÚJ-MEXIKÓ ÁLLAM
HOUSTON, TEXAS ÁLLAM
MONTGOMERY, TEXAS ÁLLAM
Csodás, napsütéses idő volt, ahogy Montgomery felé tartottunk.
Aztán leszakadt az ég.
Ez aztán a valódi ír nyár! Itt van a víz,
egy kis villámlás.
Na meg ez!
Úgy volt, hogy itt játszunk, a zenepavilonban.
Ilyen ez a Texas, bébi!
Ez az!
Általában elég festői, de talán már rájöttél,
hogy ahol a The Black Donnellys felbukkan, ott minden tönkremegy.
Minden koncert előtt, még útközben odacsörgünk a helyszínre.
Már az elején fixáltuk a dátumot, és ez a mai nap volt, emlékszel?
- Sajnos nincs másik szabad időpontunk. - Az e-mailben, amit küldtél…
Most néztem meg újra az e-mailt, amiben az van,
hogy május 28-29 körül érünk Arkansasba.
Erre a hölgy azt írta: „Hát, azokon a napokon nyitva se vagyunk.“
Én meg azt kérdeztem, hogy mi van az előtte lévő keddel?
Ő meg azt hitte, hogy az utána lévőre gondolok.
Itt nincsenek szerződések… nincs semmi sem.
Itt annyi van, hogy: „Hát, az nem lesz jó. Nem megy.“
És kezdhetünk sírni.
Ember…
Azt mondja a hölgy: „Nem, az nem fog menni.“
Egyszerűen nemet mondott és kész.
Srácok, megbeszéltük az időpontot, hirdettük is a koncertet,
de áramszünet van Sioux Fallsban, a városközpontban.
Minden nap ez van. Semmi sem változik.
Szerintem Isten felkel, és azt gondolja: „Mi legyen ma ezekkel a seggfejekkel?“
Minden rendben volt, aztán szétment az egyik kerék.
Be lehet foltozni?
Meglátjuk, hogy ezzel milyen messzire juthatunk így.
Remélhetőleg kibír 65 kilométert, hogy visszamenjünk a hotelbe.
Igazából minden kezdett elég zötyögőssé válni.
Állandóan volt valami a lakókocsival.
Próbáltunk újat szerezni, de nem sikerült.
Eljött a pont, amikor már kajáért zenéltünk.
Igen, elkezdtünk kajáért koncertet adni,
hogy a csapat enni tudjon, meg eladni pár CD-t, hogy benzint vegyünk.
Záródj már be, baszd meg!
Csak 25…
Csak 25 maradt…
Csak 25 dollár maradt a számlánkon.
Két hétre, de nekünk még három hetünk van.
Tényleg azt kezdtük érezni, „Oké, nem kellene ezt csinálnunk.“
Elkeserítő helyzetben voltunk, és muszáj volt valamit kitalálnunk.
Szóval a lényeg, hogy van egy új GoFundMe profilunk,
ami most lett aktív.
Szeretnénk kérni a rajongók és ismerősök támogatását.
Mi vagyunk a The Black Donnellys.
Süt rólunk a kitartás, elvégezzük a melót, és büszkék vagyunk arra, amit csinálunk.
Erre most pénzt kell kérnünk az emberektől,
ami nem valami jó érzés.
Hogy őszinte legyek, elég ramaty érzés volt.
- De ez teljes mértékben… - Megmentette a seggünket.
ÜDVÖZÖLJÜK LOUISIANÁBAN!
MONROE, LOUISIANA ÁLLAM 11. NAP
Hadd szóljon!
Abban a helyzetben 300-400 dollár már hatalmas különbséget jelentett.
Ahhoz, hogy betartsuk a menetrendet, össze kellet hoznunk egy koncertet
Kansasben és Missouriban is.
Mi ott maradtunk valahol játszani, amíg a lakókocsival elmentek máshová.
Átmentek máshová egy koncert miatt. Mindenki hívogatta egymást.
Szeretnék pár fellépést szerezni estére.
Nem.
Egy, két, há', négy!
Fantasztikus támogatást kaptunk, de a jövőben is szükségünk lesz rá.
Olyan volt, mint egy szappanopera. Mindennap nézték, hogy mit csinálunk,
mintha mindenhová velünk jöttek volna.
ÉLŐZENE
Olyan sok jókívánságot kaptunk.
Az a sok pozitív ember, akik azt mondták:
„Hajrá srácok! Sikerülni fog!“
Az emberek tényleg támogatóak voltak. Ez vitt minket előre.
A postára megyünk. Nálunk vannak a CD-k és a pólóink.
Elküldjük ezeket…
- Annak a sok kedves embernek. - A GoFundMe támogatóinknak.
KANSAS CITY, MISSOURI ÁLLAM OMAHA, NEBRASKA ÁLLAM
Ez az!
OMAHA, NEBRASKA ÁLLAM SIOUX FALLS, DÉL-DAKOTA ÁLLAM
WEST FARGO, ÉSZAK-DAKOTA ÁLLAM ST. PAUL, MINNESOTA ÁLLAM
Olyasmit csinálunk, amit előttünk még soha senki sem.
Ezt nem szabad elfelejtenünk. Hogy ilyet még senki sem csinált.
És ebben mind benne vagyunk. Mindannyian.
Hogy vagytok, srácok? Clintonba tartunk, hogy a Boxcarsban játszunk.
Rendőri kísérettel érkezünk. Még egy tűzoltóautó is van előttünk.
Na meg egy rendőrautó.
Ezt nézzétek!
CLINTON, WISCONSIN ÁLLAM 16. NAP
Ez tisztára…
- Dave most nagyon boldog. - Úgy viselkedik, mint egy kisfiú.
Ez az első alkalom, hogy kíséretet kapunk.
Ez király. Tényleg nagyon király.
Isten áldja Clinton kisvárosát!
Nyomd csak, ne félj tőle!
Amikor megadatik a lehetőség, hogy a saját zenét játszd,
és úgy, ahogy te akarod, ráadásul egy különleges eseményen,
ahol az emberek tényleg azért jönnek el, hogy téged halljanak,
ez nemcsak az önbizalmadról szól, meg arról, hogy milyen menő vagy,
hanem a varázslatról, ami történik. És arról, hogy bárcsak mindig ilyen lenne.
Olyanok előtt zenélni, akik tényleg figyelik, mit játszol…
nincs annál jobb érzés.
És amikor két órán át játszod, amit te akarsz,
akkor más nem is számít.
Az kibaszott jó volt!
Nagyon köszönjük!
Nagyon király volt a mai koncert. Milyen oltári város!
Szenzációs volt a tömeg.
Rengeteg pólót és CD-t adtunk el. Mindenki ismerte a dalainkat.
Kicsit le voltunk törve, de ez az este felvidított mindenkit.
Ezelőtt nem tudtuk rendesen megmutatni, hogy mire vagyunk képesek, mint banda,
pedig tudjuk, hogy mi van bennünk.
- Ez a ma este pedig… - Egy energialöket volt.
Hallani akarták, hogy mit csinálunk, nem csak a háttérben voltunk.
És nem kellett rájuk erőltetni magunkat. Igazi koncert volt. Csak ilyet szeretnénk.
Nem könnyű zenésznek lenni.
Sokan csak a csillogást látják.
„Bárcsak a saját dalaimat énekelhetném.“ De nem látnak a kulisszák mögé.
„Úton lenni“, szó szerint ezt is jelenti.
Az emberek ezt fel sem fogják, amikor a turnézásról beszélsz.
„Három évig voltam úton“. Ez pontosan ezt is jelenti,
hogy évekig egy kocsiból bámultál kifelé.
Egyik helyről mentél a másikra.
Fizikailag ez tényleg megterhelő.
Kipipálod a listákat, vigyázol a hangodra,
mikor hetente minden éjjel fellépsz. És most csak napi egy koncertről beszélek.
Nem napi háromról vagy négyről, amit a fiúk most csinálnak.
Az utazás minden nyűgével és bajával.
Mikor aludni akarnál, de nem tudsz.
Mikor még lezuhanyozni sem tudsz. Ilyenkor minden apróság felnagyítódik.
Az amerikai álom hajszolása hasonló,
mint ahogy egy zenész hajszolja az álmait.
Elég kemény és magányos tud lenni. Hogy hiányzik az otthonod,
a családod és akik támogatnak.
Ilyenkor valóban vágyódsz a vigasztalásra és a kötődésre a közönséggel.
Besétáltunk kocsmákba, és csak néztek, „Kik ezek a balfékek?“
A végére meg az egész hely bulizott.
A sofőrünk, Chad, aki épp odakint alszik…
- Nem. Itt vagyok. - Hát itt van!
Hál' Istennek, hogy nem hívtam lúzernek!
Amikor valaki elmegy a The Black Donnellys koncertjére,
mindenkivel ugyanazt a nyelvet beszéli,
a határok elmosódnak, és mindenki eggyé válik.
A zenéhez nem tartozik se szín, se rassz,
a zenének nincsenek kikötései.
Mindenkié. Szabadon.
A The Black Donnellys nagyon inspiráló zenekar.
Régóta vannak már a szakmában,
de még mindig képesek a következő szintre emelni a dolgokat.
A srácok lelkesedése fertőző.
Találkozol velük, látod őket fellépni, és az előadásuk téged is motivál.
CLINTON, WISCONSIN ÁLLAM CHICAGO, ILLINOIS ÁLLAM
Úgy tűnt, hogy javulnak a dolgaink.
Hogy helyrebillennek a dolgok.
- A keleti partot jártuk. - Az utazási idő lecsökkent.
Így végre tudtunk aludni éjszaka,
és reggel kipihenten ébredtünk.
ÜDVÖZÖLJÜK INDIANÁBAN!
Sok CD-től és pólótól szabadultunk meg, ami sokat segített.
A GoFundMe tényleg bejött.
Van pénzünk! Vehetünk benzint!
Ez valódi pozitív löketnek bizonyult.
ÜDVÖZLET MICHIGANBŐL!
A határon járunk, és most dél felé indulunk.
A legészakibb megállónknál vagyunk, és innen már dél felé vesszük az irányt.
Az a híd Kanadába visz, nem?
Aha. Vagyis nincs visszaút.
Legalábbis míg meg nem jön a zöldkártya.
Amiért lobogtatják a zászlót, mindenkinek csábító,
de kevesebb mint két kilométerrel odébb, itt van nekünk ez.
Érthetetlen ez az ember. Nevetséges!
Detroit!
DETROIT, MICHIGAN ÁLLAM COLUMBUS, OHIO ÁLLAM
ÜDVÖZÖLJÜK OHIÓBAN!
Olyasmit csinálunk, amit még senki sem csinált.
És itt van velünk hat-hét ember, akiknek ez szintén nagyon új.
Mindenkinek adtunk gondolkodási időt, hogy ha menni akarna,
akkor nyugodtan menjen.
- De mindenki maradt. - Mind maradtak.
Végül is minden jól alakult. A humor sokat segített.
Na meg az ivás is.
NASHVILLE, TENNESSEE ÁLLAM 20. NAP
A Grand Ole Opry.
A világ leghíresebb helye a country zene műfajában.
Olyan energia volt bent, amit rögtön éreztél, ahogy beléptél.
Elképesztő látvány, és olyanokat hallani itt,
mint Bill Monroe és George Jones,
na meg nyilvánvalóan Hank Williamst,
akik mind itt zenéltek. Ők a rádiózás úttörői.
Számomra hiúság kérdése, hogy igenis akarok itt játszani.
Amikor a Grand Ole Opry színpadán állsz, és a közönséget nézed, arra gondolsz,
„Ó te jó ég! Micsoda érzés lehet itt fellépni.“
A jó és a rossz oldala annak, akik vagyunk az,
hogy képesek vagyunk egy hatalmas koncertet adni
egy ekkora teremben, úgy, hogy minden jegy elkel,
és az emberek imádnak minket,
megveszik minden cuccunkat,
és mámorban úszva fejezzük be az estét.
Aztán a következő alkalommal egy útszéli kocsmában játszunk.
Egymásra nézünk és arra gondolunk, „Ez meg hogy történhetett?“
Ilyenkor csak háttérzene vagyunk, csak a kocsma alkalmazottjai.
És ez rendben is van. Nem panaszkodom, hiszen ebből élünk. Remek dolog.
De az, amikor egy nagy koncertet adhatsz, és a saját zenédet játszhatod,
na az egy igazi zenész álma.
Talán egy nap megadatik a lehetőség, hogy odabent játszassunk.
Egyelőre ez is hatalmas megtiszteltetés. Hatalmas.
Na menjünk! Irány a lakókocsi!
Játsszunk egy jó kis „Wagon Wheel“ country zenét valakinek!
Igen.
CLEAN QUIK SZŐNYEGTISZTÍTÓ
Pénzügyi gondjaink támadtak.
- Nem igazán jött ki a matek. - Hát nem.
Szóval valamit tennünk kellett.
A szőnyegtisztító.
Tényleg szükségünk volt erre. Ezer dollár múlt rajta.
Abban sem voltunk biztosak, hogy ez egy érvényes koncert lesz.
Nem voltak túl sokan,
de jesszus, azoknak az embereknek a vendégszeretete példátlan volt.
Banánpudingot vagy banánkenyeret is csináltak, ugye?
Mindenféle kaja volt, és tényleg nagyszerű emberek voltak.
Tudom, hogy közhelyes, de az egész a szabadságról szól.
Mármint, nézz csak ránk! Szőnyegtisztítással foglalkozunk,
és hirtelen koncertet adunk. Mert megvan hozzá a szabadságunk.
Jobb a zenénk is, ha tapsoltok. Így van!
Van valami abban, hogy az USA-t bevándorlók hozták létre.
Emberek, szerte a világból.
Ugyanolyanok vagyunk, és próbálkoznunk kellene, hogy kijöjjünk.
Szerintem a legtöbb embernek, aki az Államokba jön, van egy célja.
Akárhonnan érkeznek, jobban akarják csinálni.
Azt gondolták, hogy az Egyesült Államok egy jobb hely,
és az akarat, amivel eljutottak idáig, nagyon meghatározó volt.
Ez a koncert megmentett minket.
Ma négy órakor feltűnt a szezon első névvel ellátott vihara.
Az Alberto elérte a floridai földnyelvet,
ahol a széllökések elérik az 94 kilométer per órát is.
Florida, Alabama és Mississippi állam kormányzói
rendkívüli szükségállapotot hirdettek.
34 millió lakos van kitéve az áradásnak vagy annak veszélyének.
Akár még tornádók is lecsaphatnak.
A Delta felfüggesztette járatait.
- És mi épp ide tartunk. - Naná!
Ezen a ponton azt gondoltuk, „Minden remekül megy.“
A koncertek jól sikerülnek.
Minden jól ment, aztán leültünk reggelizni, és megláttuk a híreket.
Éppen azon a vonalon haladtunk volna, ahol a vihar is.
Az anyatermészet kicseszett velünk.
Akárhányszor valami jó történt, utána jött valami szarság.
Megegyezhetünk abban, hogy alapból baromság, amit csinálunk,
de nem csinálunk semmi veszélyeset, ugye?
Simon csak azt hajtogatta: „Nem mehetünk oda!“
Pofa be! Megyünk, és kész!
Úgy tűnik, hogy tornádóveszély van.
Éjfélig. Egész Közép-Alabamában.
Még mindig ennek a viharnak a keleti határán megyünk lefelé.
NASHVILLE, TENNESSEE BIRMINGHAM, ALABAMA ÁLLAM
Sikerült! Élve megúsztuk!
Ezek a közösségek fontos kérdést tesznek fel Amerikának.
Lehet ez a sokféle nemzetiségű ember az amerikai társadalom része?
Azért jöttünk, mert hallottuk, hogy kolbászból van a kerítés.
ÜDVÖZÖLJÜK GEORGIÁBAN!
Minden bevándorló keresztül megy azon,
hogy „Hogy lehetek önmagam, mégis valaki teljesen más?“
Elköltözöm vidékre És temérdek barackot eszek
Üzletet és családot alapítani,
egy közösséget létrehozni nagyon nehéz dolog.
Nem ismered a kultúrát, nem ismered a hagyományokat.
Nem tudod, hogyan kaphatnál munkát, és hogy kihez fordulhatnál.
Minden teljesen más.
Jólesne nekik egy kis sör.
- Sörrel minden sokkal jobb. - Igen, az tuti.
Amikor Amerikába mész, nem tudhatod, hogyan fogadnak.
Amerika olyan változatos. A tájak, az emberek és a kultúrák.
Még aligátorjaik is vannak.
Tiszta Jurassic Park.
Az Aligátor Világban vagyunk!
Jó az a pozitivitás, amit kapsz.
Az, hogy az emberek állandóan azt mondogatják:
„Sikerülni fog. Ne aggódj! Minden kialakul.“
Vegyük a mieinket példaként. Az íreket.
Egy dolgot tudnak itt megtenni, amit otthon nem tudtak: írek lenni.
Pontosan így van! Ez itt sikerülhet.
- Otthon nem lehetsz igazi ír. - Én mindig is ír leszek.
Amerikában élek, és erre büszke is vagyok,
de elsősorban mindig ír leszek.
Nem enni két évig.
El tudod képzelni azt a hatalmas mértékű éhséget?
Amerika a kultúrák olvasztótégelye. Minden országot megelőz.
Áthatja a tapasztalat.
Olyan, mint egy nagy „Gumbó-leves“,
és épp ettől olyan csodálatos.
Azzal, hogy megérted a bevándorlókat, egy bensőségesebb világba láthatsz bele.
Egy bensőségesebb Amerikába.
Amerika velejébe.
ATLANTA, GEORGIA ÁLLAM DELRAY BEACH, FLORIDA ÁLLAM
FLORIDA
Az egész turné alatt
ez a koncert járt a fejemben.
Tudom, sokan ismeritek, vagyis ismertétek Kellyt.
Az unokatestvéremet, aki nemrég hunyt el.
Az egyik helyszínen dolgozott,
ahol a turné során felléptünk.
Akkor jártam először azon a helyen.
És akkor játszottuk először a dalt, amit neki írtam.
Dave írt egy gyönyörű dalt róla. Kérlek hallgassátok meg!
Eljön az éjjel, s az idő megáll
Nem tehetek ellene, megrázza a világom
Az emlékek megmaradnak
Míg sós könny mossa arcomat
Örökre velem maradsz
Követem majd a fényt Mi mutatja az utat
Örökre velem maradsz
Gyönyörű hölgyemény
Csak az anyai szeretet, mim van
Szorosan ölellek Míg a világ összeomlik
Ideje elengednünk
de örökké itt élsz majd bennünk
Már várnak téged odaát
Csak egy dolog van Mit tudnod kell, mielőtt elmész
Sosem felejtelek el
Isten veled!
Kelly Ann, Kelly Ann!
A szenvedélyed örökké él
Kelly Ann, Kelly Ann!
Megfordult a dagály És én küzdöttem a tengerrel
Örökre velem maradsz
Követem majd a fényt Mi mutatja az utat
Örökre velem maradsz
Az én gyönyörűm
Gyönyörű hölgyeményem
Álmodj szépeket, Kelly!
Köszönöm!
Hatalmas tapsot! Nem is tudom, ezt hogy csinálja.
A Finnegan's-Ben dolgozott…
Hány éves is volt?
Olyan 26-27 lehetett.
Rossz pasival kezdett, aki rossz hatással volt rá…
ez manapság egyre több fiatallal történik meg.
A drogok és tudod… a drogok okozta kín…
végül győzedelmeskedik.
Sokan szerették őt.
Sokan beszéltek róla.
Elég kemény időszak volt.
Büszke voltam, hogy megírtam a dalt,
hogy elénekeltem és ezzel adtam valamit az embereknek, amibe kapaszkodhatnak.
Főleg az édesanyjának. Tudod, nagyon szerettük őt.
Tudod, mi kéne nekünk?
Egy hajó.
Kell egy kis szünet.
Kellene egy kis pihenő a szenvedésből.
Elvégeztük a kemény munkát,
mindent elintéztünk,
bejártuk a világot.
Egész Amerikát és Európát.
A zene működik, a dalok működnek, a muzikalitás is megvan.
Minden megvan.
Egy kis szünet kellene.
- Egy kis szeretetre van szükségünk. - Ez pontosan így van.
DUNEDIN, FLORIDA ÁLLAM 23. NAP
Tudom, hogy ki vagytok tömve. Nekik meg csomó CD-jük és pólójuk van,
szóval akármennyit is… akár pár dollárt, ha be tudnátok dobni,
az mind a szállásukra megy,
kajára, egy jobb lakókocsira… hogy eljussanak az utolsó kilenc államba.
Arra, amire szükségük van.
TAMPA, FLORIDA ÁLLAM
COLUMBIA, DÉL-KAROLINA ÁLLAM
ÜDVÖZÖLJÜK DÉL-KAROLINÁBAN!
42. KONCERT
A Guinness Világrekord megfelelőségi listáján dolgozom,
amit eddig is minden koncertnél vezettem.
Gyakorlatilag nyomtatványokat töltünk ki, az alapján, amit gondolunk, hogy akarnak.
Még mindig van néhány homályos paraméter, hogy mit is kell teljesítenünk,
de a héten a vegasi producerek küldenek egy levelet
a Guinness Világrekordok irodájába.
Én úgy tudom, valami olyasmi lesz benne,
hogy ez az, amit csinálunk, kérlek fogadjátok el és írjátok alá!
Néha eszedbe jut, hogy:
„Miért indult útnak ez a hajó, ha nincsenek meg az árbócai?“
De már itt vagyunk, és be kell fejeznünk.
Az álom csak egy dolog… nagyszerű dolog, de az, hogy valóra is váltod…
Szuper érzés megszervezni ezt az egészet, hogy elmegyünk ebbe az 50 államba,
és ez lesz, meg az lesz, de aztán: „Basszus, most meg is kell csinálni.“
Helló! Simon vagyok.
A The Black Donnellys banda turnémenedzsere.
Elcsúszott a menetrendünk Delaware-Ben,
de nyilván minden államnak meg kell lennie.
Minimum 15 percre van szükségünk. Csak jövünk és megyünk.
Ha van rá lehetőség, hogy kapjunk egy kis kaját,
vagy bármilyen kis extrát, azt nagyra értékelnénk,
de éhes ember nem válogat.
Tényleg csak egy helyszín kell, hogy Delaware állam is meglegyen.
Nézd ezt a helyet!
Te jó ég!
- Olyan, mint a mesében. - Tényleg olyan.
És ott ül bent egy ember, aki az összes döntést meghozza,
ami hatással van mások életére.
Mindig is volt egy elképzelésünk, hogy milyen lehet Amerika,
de ezalatt a kirándulás vagy turné alatt
jobban megértettük, hogy milyen.
Hogy valójában milyen.
Sok mindent adtunk ennek az országnak, hozzájárultunk a felépítéséhez.
Hozzáadtunk a kultúrához azzal, amit magunkkal hoztunk otthonról.
Ír vér is csörgedezik az ország ereiben.
Igen, az biztos.
Nagy különbség van aközött,
amit akarnak, hogy higgy, és aközött, ami valójában történik.
Nagy a választóvonal.
Olyan szürreális látni ezt az épületet azok után, amiken átmentünk.
Sok minden lenne, amire megkérnénk az elnököt.
Tudnék mit mondani neki.
45. KONCERT
Az utad csak most kezdődött, mert ez itt Amerika.
Ezt gondoljuk az amerikai álomról.
Hogy elérd az álmod, dolgoznod kell érte. Legalábbis mi így gondoltuk.
Ha nem adjuk fel, akkor az álmaink valóra válnak.
Számomra az, hogy azt csinálok, amit akarok, azzal, akivel akarom,
anélkül, hogy a pénz miatt aggódnék… nekem ez az amerikai álom.
Minden férfi és nő szeretné biztosítani a gyerekeinek a megfelelő taníttatást.
És megvédeni őket.
Olyasmit adni, amitől később sikeresek lesznek.
Számomra ez az amerikai álom.
Nem csak mondani akartam, hogy: „Lesz egy nagy házam meg minden.“
Számomra ez arról szólt, az leszek, amire születtem.
Az Államokban szinte mindent elérhetsz.
Habár nyilvánvalóan sok akadállyal találod szemben magad.
Sok eltökéltség kell. És tudnod kell, hová akarsz eljutni, hogy sikerüljön.
Amennyit te adsz ennek az országnak, annyit is fogsz visszakapni.
Hogy nem vesszük észre, mink van?
Hogy milyen lehetőségeink vannak, hogy mit tehetünk, és mivé válhatunk.
Bárki, aki idejön, keményen dolgozik,
és időt meg energiát öl a dolgokba, az megérdemli a sikert.
Hisz ez itt Amerika, ember. Ez Amerika.
Az a helyzet a lakókocsival, hogy nem való egy banda hurcolására.
Felfoghatatlan az a mennyiségű mérföld, amit megtettünk vele.
Gyakorlatilag beutaztuk vele a Földet.
Nem is csodálkoztam, hogy darabok estek le belőle.
Tegnap kigyulladt.
Tulajdonképpen egy roncsot vezetünk.
Elég gyenge volt a hegesztés a lökhárító
és a vízleeresztő közötti borításon.
Az ott a lakókocsink. Szabadidős-autó.
Nem tudom, miért nem nevezik egyszerűen egy szarnak?
Ezzel a lakókocsival repesztünk, ami elég extrém dolog.
Hát igen.
Tegnap tönkrement a légkondink, szóval nincs hideg levegő.
Nincs senki, aki megjavíthatná jövő hét hétfőnél hamarabb.
Előre megyek és szólok nekik, hogy tudják, hogy jöttök, oké?
Minden nap ilyen volt. Már nem is érdekelt.
Olajcsere minden 4000 mérföld után, kiürült a gázpalack,
ott volt a mosás, ki kellett üríteni a klotyós tartályt.
Reggel hat óra.
Fel kellett kelnem, és most elmegyek olajcserére.
És ez így ment állandóan.
Minden alkalommal: „Van egy kis baj.“
Tudod mit? Nem ezért fizetünk, szóval csináld csak meg!
ÜDVÖZÖLJÜK ÉSZAK-KAROLINÁBAN!
Gondoskodj arról a szarkupacról, oké?
43. KONCERT
- Baltimore-ban vagyunk. - Marylandben.
Igen, ahol a „Star Spangled Banner“-t írták.
Gyakorlatilag gurultunk idáig.
Egész úton lejtmenetben gurultunk.
Jelenleg máról-holnapra élünk,
vagyis minden koncert, amit adunk,
azon a pénzen múlik, amit az előzőből szereztünk.
- Senki nem kapott fizetést. - Nem.
Elfogyott a pénz, és nem volt miből kifizetni az embereket.
Nem volt pénz se hotelre, se repjegyekre.
Minden kezdett szétesni.
Úgy néz ki, a lakókocsiban alszunk.
Nyolc ember egy lakókocsiban.
Mint… mint az igazi bevándorlók.
Talán, ha előre láttuk volna… de ez baromság.
Szóval megpróbáljuk mosolyogva,
üres tankkal befejezni ezt a kalandot.
Szerintem tényleg így fogunk eljutni New Yorkba.
Igen, négykézláb.
Így fogunk kimásznia a Hudsonből.
Egy dollár. Nekem van egy.
- Isten áldja magukat! - Szép napot!
Mindig van, aki nálad jobban rászorul.
WASHINGTON, DC BALTIMORE, MARYLAND ÁLLAM
PHILADELPHIA, PENNSYLVANIA ÁLLAM
Ahol a függetlenségi nyilatkozatot írták. De király!
És itt vagyunk. Pontban hatkor. Imádom.
A nyilatkozat igazán nagy reményt adott minden rassznak,
mindenféle embernek, akármilyen országból érkezett.
Sokszor eszembe jut, hogy ezek a fickók és az alapító atyák
mit gondolnának a mai Amerikáról.
Manapság akkora a bevándorlás elleni harc,
mégis itt vannak ezek az emberek, és lengetik az amerikai zászlót,
miközben nem is innen származnak.
Feltartanak egy…
nekünk még egy száz dollárosunk sincs, hogy azzal fényképezkedjünk.
Ha már a lehetőségek földjén vagyunk, én ellopom azt a száz dollárost.
Sokat tanulunk ezen az úton.
Ezek a történelmi pillanatok és események…
Épületek, helyszínek, ezek mind…
segítenek megérteni, mire is épült Amerika.
Érdekes a kontraszt aközött, amilyen volt, és amilyen ma.
Ahogy Rocky Balboa 12 kört nyomott le minden viszontagság ellenére,
mi is úgy csináljuk végig ezt a világrekord turnét.
- De nem egy lakókocsiban csinálta. - Hát, nem. Nem egy lakókocsiban.
Mi sokkal jobban szenvedünk, mint ő valaha.
Ha valaki kívülről néz minket,
és látja, hogy mit csinálunk, azt mondaná, hogy nem fog sikerülni.
De reméljük, nem lesz igaza.
Ha technikai baki miatt esnénk ki,
mert mondjuk nem töltöttünk ki egy nyomtatványt,
akkor is tudjuk: 50 államban játszottunk, 60 koncertet adtunk
és mindezt 40 nap alatt.
A lényeg a tapasztalat. Hogy mit tanulunk az úton,
és hogy kikkel találkozunk.
Ha nem kapjuk meg az igazolást, hát ez van.
Mi felállítottunk egy rekordot, és azt akarjuk, hogy valaki megdöntse.
Döntsd meg a rekordunkat! Hajrá!
ÜDVÖZÖLJÜK DELAWARE-BEN!
PHILADELPHIA - MIDDLETOWN ATLANTIC CITY, NEW JERSEY ÁLLAM
BURLINGTON, VERMONT ÁLLAM
Volt ott egy srác, aki azt mondta: „Egy kempingben dolgozom az út végén.
Ha szeretnétek, elvontatunk,
és maradhattok egy-két éjszakát, ha gondoljátok.“
Én nem is emlékszem. Csak odaértünk, én meg: „Mit keresünk itt?“
Oké, szóval pillecukrot sütünk.
Mutasd, haver!
- Szóval csak melegítsük fel? - Aha.
Tedd csak a tűzbe a botod!
- Tedd ezt a tetejére, és nyomd össze! - Felülre! Nyomd össze!
- Húzd! - Húzd!
Ez az első, hogy ilyet eszek.
- Üdv Amerikában! - Te jó ég!
Milyen meglepő! De finom!
Ne már!
Miért nem csináltunk ilyet eddig?
Egy másik országban vagy… Amerikában és azt gondolod:
„Tehát ezt csinálják az amerikaiak, amikor kempingeznek.“
A lakókocsink ramaty,
a lakókocsink ramaty,
de kibírja a célig.
Tölts még bort!
Nem vettelek észre.
Nem vettél észre? Én vagyok itt a legnagyobb csávó.
„Nem vettelek észre.“
Vicces kalapot hordok, és olyan 120 kilót nyomok.
Ez tuti részeg.
El sem hiszem…
El sem hiszem, hogy elfogyott a vörösbor.
Hol az a barom? Itt is van.
- Megitta az összes bort. - Nem.
- Nem? - Csak eltüntettem.
Az első nagy zenei élményem egy taxiban volt.
Az „All Over The World“ szólt az ELO-től.
A ma napig
az a kedvenc számom.
Régebben annyira beszippantott az a dal,
hogy egy hajkefével a kezemben kornyikáltam és utánoztam az énekest
és annyira megigézett a dal, hogy sírni tudtam volna.
Esküszöm, így volt!
Azért kezdtem zenélni, mert egy gitárral könnyen szeded fel a nőket. Egyszerű.
Nem. Azzal kezdődött… Steve-nek, a bátyámnak volt egy…
szóval ő négy évvel idősebb nálam, és elkezdett hazahozni cuccokat,
aztán hallottam a Thin Lizzyt meg Gary Moore-t játszani,
és hallottam a gitár hangját, és azt gondoltam „A mindenit!“
A bátyám elvitt, hogy megnézzem a Thin Lizzyt,
aztán két héttel később láttam az AC/DC-t,
és azt mondtam: „Én is ezt akarom csinálni“.
Ez a hang, amikor így csinálok.
Odáig vagyok érte.
Semmi más, csak az, hogy képes vagyok erre.
Szóval én a gitározás miatt kezdtem el zenélni.
És a mai napig imádom, és próbálok még jobb lenni.
ÜDVÖZÖLJÜK NEW HAMPSHIRE-BEN!
PORTLAND, MAINE ÁLLAM PORTSMOTH, NEW HAMPSHIRE ÁLLAM
51. KONCERT PORTLAND, MAINE ÁLLAM
52. KONCERT PORTSMOUTH, NEW HAMPSHIRE ÁLLAM
MASSACHUSETTS ÜDVÖZLI ÖNT!
53. KONCERT
Pénteken végre hazamehetünk, azok után, hogy 25 napja úton vagyunk.
Megmondom őszintén, már nagyon várom.
Mert ez tényleg nagyszerű volt, jól éreztem magam,
de közben nagyon szar is volt.
Bostonban vagyunk, ami az írek egy fontos városa.
Mert ez az egyik legnagyobb kikötő, ahol partra szálltak.
Írországot 800 éven keresztül Anglia uralta.
Fellázadtunk ellenük, és megpróbáltak elpusztítani.
Gyakorlatilag népirtást követtek el.
Az éhínségnek megvan a maga története. Mindenki tudja, hogy nem is volt éhínség.
Nem halászhattunk, nem volt gabonánk, és semmi ehhez hasonló.
Nem engedtek vetni, nem engedtek tanulni.
Mindennemű tanítást titokban kellett végezni. Saját magunkat tanítva.
Az emberek olyan helyről jönnek, ahol annyira el voltak nyomva,
hogy a lehető legjobban ki akarják élvezni az amerikai álmot.
Létezik ez az eszménykép Amerikáról,
hogy aki eljön ide, az gyakorlatilag
bárki lehet, és bármit elérhet, amit csak akar.
Elkeserítő, hogy el kellett hagyniuk a saját hazájukat, hogy élhessenek.
Európaiak milliói hagyták el hazájukat,
hogy tengerentúli országokban telepedjenek le.
Majdnem a kétharmaduk az Egyesült Államokba jött.
Az éhínség alatt egy hatalmas népvándorlás történt az 1800-as évek közepén.
Több, mint két millió ember hagyta el az országot.
Amikor Amerika független lett Angliától,
nagyon vonzóvá vált az ír emberek számára.
Sokan nyilvánvalóan az Államokba indultak.
Az úgynevezett „ír koporsóhajókkal“ az út 6-12 hétbe is telt.
Útközben túl kellett élned a tífuszt és a tuberkulózist.
Amikor elhagyták Írországot, és megérkeztek a keleti partra,
nem fogadták őket tárt karokkal.
Ez is jól mutatja, hogy milyen kitartóak az ír emberek,
hiszen letelepedtek, és nagy hatással voltak az itt élőkre.
Különösen a társadalom alapjainak felépítésében.
Az írek tűzoltók és rendőrök voltak. Olyan munkákat láttak el,
amiket mások nem szívesen csináltak volna.
Majd feltornázták magukat a politikába, és kiemelkedő figurái lettek
a keleti part nagy részének.
Felépítették és működtették ezt a helyet, Amerika részesei lettek.
Nem csak írnek érzik magukat, hanem ír-amerikainak.
Jobbá teszik ezt az országot.
És itt van ez a nagyszerű szobor.
Augustus Saint-Gaudens dublini szobrászé.
Az anyja ír volt, az apja pedig francia.
Ez egy remek példája annak, hogy az ír bevándorlók
mivel járultak hozzá Amerikához.
Hihetetlen, hogy beutaztuk az országot egy lakókocsival,
és mást se csinálunk csak panaszkodunk.
Miközben ezek az emberek hajókkal jöttek.
És olyan sokan meghaltak a tengeren.
John Boyle O'Reilly, az egyik legjobb író azt mondta,
hogy az Atlanti-óceán a könnyek tálja.
Borzalmas élmény lehetett az egész.
És nem elég, hogy a pokolból jöttek,
de megérkeztek ide, és újra a pokolba kerültek.
Elképesztő mennyire fájdalmas még mindig.
- Igen. - A mai napig.
Egyesek azt kérdezik: „Miért kellene Amerikának beengednie?“
Nézz már körül, ember! Olvass el egy törikönyvet!
Ez a szobor azt ábrázolja, ahogy eljöttünk,
és utaztunk, utaztunk és utaztunk, és itt vagyunk ma.
BOSTON, MASSACHUSETTS ÁLLAM PROVIDENCE, RHODE ISLAND ÁLLAM
Holnap New Yorkba megyünk.
Ezzel egy rémálom lenne New York utcáin vezetni.
Szóval megszabadulunk tőle. Chad visszavezet.
Sok kilométert tett meg. 22 ezret?
Igen, annyit. És Chad 25 ezret vezetett.
Jó szolgálatot tett. De utaznék-e ezzel újra?
Nem is tudom.
Hát, tudod, a fék még jó.
A főzés szuper volt itt. Remek vacsoráink voltak.
Aha, egyszer sem főztünk itt.
Még mi sem hittük el, hogy eljutunk idáig.
Azt sem hittük, hogy nekivágunk.
Annyi akadályba ütköztünk, annyi döccenő került elénk.
Egy igazi érzelmi hullámvasút volt.
Folyton változtak az érzelmek.
Jó dolog a végére érni. Tényleg az, tudod?
Szabaduljunk meg ettől a spinétől!
Épp amikor el akartuk engedni, egy nagyon megható dolog történt.
A sofőrünk hozzáért,
és épp amikor elköszöntünk volna, felhasította az egész ujját.
Akkor azt mondtam: „Na jó, ez el van átkozva, basszus.“
Ki ne mondd!
Ez az!
Ne érj hozzá!
Éppen csak hozzáértem.
Minden hibája ellenére még mindig működött.
Elmondhatjuk, mit szeretünk benne, végül is eljuttatott minket a végéig.
Ég veled!
Ez történelmet ír.
PROVIDENCE, ROAD ISLAND ÁLLAM FAIRFIELD, CONNECTICUT ÁLLAM
CHERRY HILL MANOR IDŐSEK OTTHONA ÉS REHABILITÁCIÓS KÖZPONT
BÁR AZ EMELETEN
ÜDVÖZÖLJÜK CONNECTICUTBAN!
Na srácok, ez is eljött, New Yorkba tartunk.
Egyirányú jegy. Egyenesen a Grand Central Stationre.
Itt is van a vonat.
- Épp most jön be. - A hintónk előállt.
Az utolsó városban, az utolsó helyszín. Nagyon izgatottak vagyunk.
- A mai napon megdöntjük… - A világrekordot.
Élőben jelentkeztünk be a Facebookon…
„Na hát, srácok, itt vagyunk.“
Sikerült. A Grand Central Stationön vagyunk.
Ez az ötvenedik állam, ez a vége az utazásunknak.
Imádom ezt a várost! Fantasztikus. És végre itt vagyunk.
NEW YORK, NEW YORK ÁLLAM 35. NAP
56. KONCERT
A McSorley's New York City legrégebbi, folyamatosan működő kocsmája.
Mindig is ír tulajdonosa volt.
Ugyanaz a létesítmény és hely. 164 éve.
Igazi csomópont minden írnek, aki valaha ott járt.
Egy nagyon, nagyon menő hely.
Igazán jófejek voltak velünk.
Bejöttünk, nem is láttál még minket, mégis nagyon nyitott voltál velünk.
Erről szól ez a hely. Mint egy forgóajtó.
Az állandóan jövő-menő emberekkel.
Van olyan, hogy azt se tudjuk, ki van idebent.
Régebben ide jártak az emberek, ha munkára volt szükségük.
Itt mindenkit megtaláltál.
Mi és az Anton Brothers, ugye?
Igen. Csak mi és ők játszottunk ott valaha.
Akkor már tudtuk, hogy megvan a rekord.
Ez csodálatos. Egy darab a régi hazából,
amit áthoztak ide, megemlékezve a nagy éhínségről,
és arról, amin a mieink átmentek.
A legnagyobb dolog, amit az ember tehet, hogy fejest ugrik az ismeretlenbe.
Írországban beleteszel valamibe 100%-ot, és nem kapsz belőle csak 2%-ot.
Amerikában ha 100%-ot adsz bele, talán még többet is kapsz a végén.
Azzal, hogy eljössz Amerikába, megkapod a lehetőséget,
hogy kitörj a szegénységből, oktatást kapj és azt tedd, amit akarsz.
Amerika megadta a lehetőséget nekem, hogy elhiggyem, hogy ebben az országban
azt tehetek, amit csak szeretnék. És meg is tettem.
Mosogatóként kezdtem, amikor 14 évesen idejöttem.
Senkitől nem veszünk el semmit.
Mindent megteszünk, hogy jobbá tegyük az országot, hisz ez az otthonunk.
Itt az lehetsz, aki akarsz.
Lengetheted a zászlódat, énekelheted a dalodat.
Ebben az országban mindent elérhetsz, ha hajlandó vagy dolgozni érte.
Egyik nap még egy senki vagy, aztán a következőn egy igazi hős.
A lehetőségek végtelenek.
Mikor az emberek Amerikára gondolnak, a Times Square jut eszükbe.
A mértéktelenség, a hanyatlás.
Mindened meglehet, amit akarsz.
A lehetőségeid.
A valóságban ez csak egy kis része,
mert Amerika hatalmas, és rendkívül változatos.
Jártunk minden államban, és nem olyanok, mint amilyennek tűnnek.
Sikerült. Megcsináltuk, és itt vagyunk.
És csakis azért, mert mindenki hozott egy kis áldozatot, tudod?
Megtehették volna, hogy elsétálnak,
de nem tették, mert látni akarták a legvégét.
- Senki nem akart az lenni, aki… - Aki kimarad a turnéból.
Az utca végén Albert Lee játszik,
itt van a The Tonight Show, a The Colbert Show, na meg az NBC.
És a Wicked is itt lép fel.
A The Black Donnellys is koncertezett a Grand Ole Opryban.
Csak úgy mondom.
- A The Black Donnellys játszott ma? - Aha, igen.
- Hol játszottak? - Az Opryban.
- Ó, király! - Aha.
59. KONCERT
IRIDIUM ÉLŐZENE
Minden államot kipipáltunk, de a koncertek száma kevés volt.
Szóval onnantól minden lehetőségre szükségünk volt.
Az Iridiumban tartott koncert nagyon fontos volt.
Egészen 23 perccel a koncert előttig nem is tudtuk biztosan, hogy összejön.
- Felébredtem és… - A hotelben aludtunk éppen.
Rohadt kényelmetlen matracom volt.
Elkezdtünk készülni, mert fellépésünk volt a Mean Fiddlerben,
amikor azt mondta: „Jaj!“ én meg: „Mi a baj?“
Erre ő: „20 perc múlva színpadon vagyunk.“
Én meg: „Csak szórakozol, ugye?“ Olyan voltam, mint a gofrireklámban.
Így nézett ki…
Előfordult már, hogy New Yorkban gyorsan kellett eljutnod valahová?
Esélytelen.
Ez Amerika. Ez a szimbóluma.
Ez volt az első dolog, amit megláttak, mikor ideértek.
Az első felismerés, hogy ez itt a szabadságuk.
Hogy sikerült nekik.
De nem sejthették, hogy most jön még a neheze.
A bánat csak a kezdet volt, azzal, hogy felfedezték Ellis Islandet.
Elég elkeseredettnek kell lenned, hogy elindulj ide.
Kétmillió ember. Ellis Islanden. Kétmillió.
Ötszáz emberrel az oldaladon.
Sokszor akár 14 óráig sorban állni,
hogy aztán azt mondják, tífuszod vagy valami más betegséged van,
így karanténba tesznek.
Amerikába jönni, végigmenni a bevándorlási rendszeren,
átugrani az összes karikát, és mindent megoldani,
ma is ugyanolyan nehéz, mint régen volt.
Azt hinnéd, a dolgok megváltoztak.
A nagy ír éhínség tanulságait folyamatosan újra fel kell ismerni,
amíg a történelem meg nem szűnik ismételni önmagát.
60. KONCERT
Elérkeztünk az utolsó koncerthez.
Az ikonikus Arlene's Groceryben.
Itt vagyunk, életben vagyunk, és még együtt vagyunk.
Megcsináltuk. Szóval nem számít, ki mit mond odakint, sikerült.
Olyan elégedett érzésem támadt.
Tényleg hosszúnak tűnik az öt hét, ha így beszélünk róla.
De nekünk csak egy szempillantás volt. Gyorsan elröppent.
Semmit nem tapasztaltam még, ami ilyen gyors,
lendületes, tartalmas és szürreális lett volna.
Egy New York-i helyszín. Telis-tele emberekkel.
Sok olyan ember jött el, akiket régen nem láttunk.
Olyanok, akik a városban élnek.
Tényleg nagyon jó érzés volt.
HÚSZ ÉVNYI ROCK N' ROLL
Jesszusom, de meleg van itt.
Apám!
Meg is volt a 15 percnyi zenélés,
ahogy azt a Guinness Rekordok Könyve kikötötte.
- Megdöntöttétek a rekordot! - Megdöntöttük a rekordot!
A pillanat, amikor megdől egy rekord, főleg egy ilyen, ami ennyire nehéz volt…
maga a tény, hogy megcsináltad, amikor ránézel a térképre,
és látod, hogy mi mindent tettél,
és, hogy a világon ez csak nekünk sikerült.
A siker mérése elég nehéz, mert ez egy személyes dolog.
Nagyszerű, amikor valóra váltasz egy álmot.
Olyan közel voltunk, hogy kudarcot valljunk…
De kitartottunk.
Teljesen felülmúltuk önmagunkat.
Az utolsó leheletünkig küzdve.
Az egész dolog olyan hihetetlen.
Mintha így kellett volna lennie.
Ezt a dalt elsősorban azoknak küldjük,
akik megtalálták az otthonukat Amerikában,
másodsorban bárkinek, aki már nagyon régóta
nem járt a hazájában.
Nagyszerű dolog világot látni, és szélesíteni a látómezőnket,
de mikor hazamész, rájössz, hogy az élet ment tovább,
és már nem érzed úgy, hogy igazán hazaértél.
De a nagyvilágban sem érzed magad otthon, hiszen nem vagy igazán otthon.
Két szék közé esel.
Azáltal, hogy nem is tudod, hová tartozol valójában.
Hál' Istennek, van piánk!
Következzen az „Ez az otthonom“, remélem, tetszeni fog.
Valahol legbelül a szívem őrzi a régi idők emlékeit.
Az összes dicsőséget és félelmet.
Nem látom a végét, se a határokat.
Sokat tanultunk Amerikáról. Sok jó emberrel találkoztunk.
Akik nagyon kedvesek, szívélyesek és barátságosak voltak.
Nem a média által kicsavart Amerikát láttuk.
Csak embereket, akik azt csinálják, mint mi.
Azt, amit szeretnek. Dolgozni,
inni, jól érezni magukat,
fizetést kapni… és csak önmaguk lenni.
Ez az én otthonom, és túl sokáig voltam távol.
Az otthonomtól távol, de hazatérek és a rossz érzések eltűnnek.
Az otthonomtól, a szeretettől távol.
De újra otthon vagyok.
A „Ez az otthonom“ dal ötlete
tökéletes egyensúlya annak, ami számomra kedves,
amit magammal hoztam ide, hogy egy új otthont kovácsoljak belőle
a következő nemzedéknek. A gyerekeimnek és az ő gyerekeinek.
Amerika a bevándorlók országa.
Az Amerikai Egyesült Államokban mindenki bevándorló
attól függetlenül, hogy négy nemzedék óta vagyunk itt, mint én is
vagy épp csak megérkeztünk ide.
Ez az ország a bevándorlásra épült.
Ha megkérdezel itt egy átlagos embert, hogy mi az öröksége,
a legtöbbjüknek fogalmuk sincs.
Ez egy nagy olvasztótégely. Mindenki hozzáad a nagy egészhez.
Amerika maga az olvasztótégely.
Nincs más ilyen ország, mint Amerika,
amit ennyiféle hatás ért a világ számos pontjáról.
Eljövünk ebbe az országba, mert nincs még egy ilyen,
ahol tényleg követheted a legnagyobb álmaidat is.
Itt olyan lehetőségeid vannak, amik sehol máshol.
Ez a turné az „Ez az otthonom“-ról szól.
Arról szól, hogy milyen nehéz beilleszkedni egy másik kultúrába.
Ezek a fiúk eljöttek ide, hogy azt a zenét játsszák,
amit a szülőhazájukban tanultak.
Amikor esélyed van olyannal beszélgetni, aki más országból származik,
rájössz, hogy igazából nem is vagyunk olyan másak.
Amerika a beilleszkedés országa.
Mindenki tudja, honnan jött,
de mind ott vagyunk, ahová tartozunk.
Most kaptam ezt a lányomtól. A feleségem küldte.
Mondd: „Szép volt, apuci!“
Szép volt, apuci!
Az, hogy családom van, nagyon kemény ebben a helyzetben.
Úgy értem, mikor ezt a sok szart megcsinálod,
ezt a menő rock n' roll dolgot, akkor csak magad miatt teszed.
De ez már más… már a családodért csinálod.
És ez… olyan nagyszerű pillanat.
Ő is amerikai. A lányom.
Felnőtt ezalatt a 4-5 hét alatt.
Mégis meddig voltunk távol? Már egész mondatokban beszél.
Mondd: „Szép volt, apuci!“
Szép volt, apuci!
Idenézz! Alig várom, hogy lássam holnap.
Ez az én otthonom És túl sokáig voltam távol
Az otthonomtól távol De hazatérek és a rossz érzések eltűnnek
Az otthonomtól, a szeretettől távol
De újra otthon vagyok
Halló?! Értem. Tartsd kicsit!
Figyelem, megérkezett a zöldkártyám. Hurrá!
Olyan boldog és elégedett vagyok emiatt a szuper hír miatt.
Közelebb kerültem az állampolgársághoz. Ahhoz, hogy Amerika része legyek.
Amikor a feleségem felhívott, hogy megérkezett a zöldkártyám,
az egy olyan csodálatos pillanat volt, amit sosem felejtek el.
Olyan boldog vagyok!
- Olyan boldog! - Kösz, haver!
Az álmok még élnek.
Tudom, hogy összeverték, megrugdosták, rátapostak
és el lett rejtve, de még mindig megvan.
Ha keresed, meg fogod találni.
Ez az én otthonom És túl sokáig voltam távol
Ez a lehetőségek földje. Tényleg az.
Sokkal több lehetőséget látok most, mint amennyit az indulásunk előtt.
Az én álmom az, hogy boldoggá tegyen az, amit nap, mint nap csinálok.
Ez az otthonom Habár sokáig távol voltam
Az otthonomtól távol De hazatérek és a rossz érzések eltűnnek
Otthonomtól távol, ahol a szeretet lakik
Most újra itthon vagyok
Ez az otthonom Habár sokáig távol voltam
Az otthonomtól távol De visszatértem a rossz érzések nélkül
Az otthonomtól
LAS VEGAS, NEVADA ÁLLAM
Ahol a szeretet lakik
Újra itthon vagyok
És itt is maradok
Életem végéig
ISTEN HOZOTT ITTHON, FIÚK!
Ez az otthonom
SIKERÜLT!
Dave Rooney és családja 2019-Ben megkapta az állandó lakossági kártyát,
ismertebb nevén a „zöldkártyát“.
Dave Browne még várja a visszajelzést.
A Black Donnellys volt a történelem első zenekara,
ami 60 alkalommal, 35 nap alatt, 50 államban lépett fel.
A lenyűgöző bizonyítékok ellenére
a Guinness Világrekordok még mindig nem ismerte el teljesítményüket.
És jöjjön egy apró változtatás!
No, hogy vagyunk?
Hogy megy sorod?
Ott vannak az indiánok!
Ki fognak hajítani a boltból.
Tényleg 35 nap és 50 állam volt?
Meg még egy kis Hawaii is?
Nagyszerű dolog meg minden,
de tudod mit? Nem akarom őket Amerikába.
Tényleg nem. És tudod, miért. Jól tudjátok, hogy miért.
A Mandalayt választottad Trump helyett.
Úgy döntesz, hogy… hova is… a nyugati sávba mész?
A Las Vegas-i sávba. Mikor keletre is mehettél volna.
Érted? Nem jó. Nagyon nem. Így nem lesz zöldkártyád.
Nincs zöldkártya a két Dave-nek, én mondom nektek.
Megpróbálom rendesen bemutatni. És tényleg nem csak viccelek.
Itt egy ír kocsma, a Dubliner, ugye?
Ott vannak hot-dog árus mexikóiak,
és ott meg…
az igazi amerikai álom.
A feliratot fordította: Sajtos Elizabeth