Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
The Black Donnellys är tillbaka som vi lovat.
De sjunger för att ta rekord.
En lokal irländsk pub har ristat in namnet i böckerna.
De har satt rekord i längsta giget.
-Vi krossade världsrekorden. -Mer än 360 timmars livemusik.
Ni har satt Guinness-rekord.
Jag har rekord i längsta gitarrspelande, fem dagar.
De spelar så länge som krävs.
Som Bachman Turner Overdrive säger:
"You ain't seen nothing yet." Skål, Sean.
Vi vill gärna presentera bandet. Jag är Dave.
Jag är Dave, hur är läget? Vi är The Black Donnellys.
Vi har spelat tillsammans i 12 år.
Vi har spelat i alla länder i Europa, USA och Sydöstra Asien.
-Och överallt på Irland. -Överallt.
Mer än en gång.
Vi har två världsrekord.
Det första var Daves maratonspelande, 114 timmar.
Det andra världsrekordet var den längsta konserten någonsin, 372 timmar.
Det här blir vårt tredje världsrekord.
När de satte första världsrekordet
kom de på det själva och involverade alla.
Sen pratade de igen: "Hur ska vi slå det här?"
Så säger han: "Vi ska spela i alla stater i Amerika."
Återigen ger de sig ut på nåt som är väldigt stort.
Jag tänkte på logistiken och undrade hur de tänkte.
Det är hårt jobb att kuska runt i en bil på Irland.
Folk pratar bara om att göra saker.
De flesta genomför det inte.
Världsrekord är inte lätta.
Därför kallas de världsrekord, bara ett fåtal innehar dem.
Vi ville se USA och turnera där.
Vi kollade upp rekordet: 50 gig i 50 stater, 50 dagar.
"Inga problem, det fixar vi."
De föreslog en galen idé
om att hamna i Guinness rekordbok och spela i varenda stat
på minst ett gig på mindre än 40 dagar.
Ingen har gjort det förut. Ingen grupp, ingen artist.
Vi tänkte så här: Vi börjar på hemaplan.
Det är Rí Rá Las Vegas i Mandalay Bay.
Sen avslutar vi på Arlene's Grocery i New York City.
Och alla stater tar vi däremellan. Varenda vrå…
Vrå? Sa jag vrå? Vrå.
Vi är klara att åka inom en timme, vi behöver bara få veta
hur vi ska dokumentera allt det här och allt vi har pratat om.
Guinness bekräftade inte världsrekordet innan vi började.
Den stora frågan som vi fått från dem är vad ett gig egentligen är.
Hur många som måste närvara och hur de vill att vi kartlägger det här
så att världsrekordet faktiskt blir vårt i slutet av den här fantastiska turnén.
Vi ringde runt och försökte sätta ihop det här fyra, fem månader i förväg.
Vi ringde runt till ställena och berättade om det här.
Vi presenterade oss och berättade exakt vad vi var ute efter.
Killarna har ägnat enormt mycket tid åt att sy ihop det här.
Det är en dröm de har.
Men det är otroligt mycket land att täcka: 60 ställen på 40 dagar.
Det krävs enormt mycket planering och logistik.
Jag har det!
Så här packar man. De här är väl nödvändiga?
Kasta ner dem.
När Dave nämnde ett nytt världsrekord grät jag lite inombords.
Ziggy, blir du ledsen när resväskan kommer fram?
Första gången hade vi varit ihop i ett år.
Och det var i fem dagar. Fem långa dagar.
Under den tiden höll han på dygnet runt.
Efter det bad jag honom att göra en kortare.
Men sen åkta han i 21 dagar, och nästa är den här.
-Får jag en… -Vem är din favorit?
-Pappa. -Det jag ville höra..
-Mamma. -Mamma, mamma.
Mamma får vara din favorit i fem veckor.
Vissa undrar hur jag klarar det här.
Han r ju ute och reser hela tiden.
Det är eyy jobb. Det är bara att acceptera hur vi lever.
Om man inte har ett gemensamt mål så funkar det inte.
Vi anade inte vad vi gav oss in på.
Vi trodde det, men det gjorde vi inte.
Då så, då börjar vi här.
DAG 1
Först vill vi tacka alla som har komit till vårt gig.
Det är härligt att se att vi har sånt stöd här.
Vi är väldigt tacksamma, så tack.
Okej, vi tror att vi är redo.
Men vi är egentligen inte säkra på det.
Okej. Då kör vi och ser vad som händer.
Tack.
Jag vill se era händer i luften!
Inledningen gick bra. Våra vänner och familj kom.
Folk från Vegas och Rí Rá tog hand om alla.
Det var bra vibbar och det kändes fint.
Jag tänkte att det var starten, nu får vi öka.
Vi visste att nåt inte stämde.
Vi tittade ner från scen.
Föraren satt i baren och sa att vi inte hade en bil.
Vi har ingen husbil.
Vi fick bara köra på. Slutar man är rekordet förlorat.
Vi stod vid bilen och tänkte: "Vi drar bara."
Vi körde i min bil till första staten, vi måste ju bara köra på.
Ja!
Till slut löste det sig.
Vi visste att vi hade nåt att röra oss med.
Vilken hektisk dag.
LAKE HAVASU I KALIFORNIEN
SAN JOSE I KALIFORNIEN
-Vi sitter bak i husbilen. -Jag har aldrig åkt i en.
Vi valde sovrummet i husbilen att sova i.
Vi trodde att vi var smarta.
Husbilen, jag skämtar inte, höll på så här.
Jag åkte upp och ner och studsade på madrasen.
I en och en halv vecka hörde jag: "Det är rena helvetet"
Vi levde med skiten i sex veckor.
Ja, där och då sa jag till mig själv…
-Jag åker hem. -Vad tusan håller vi på med?
DAG 2
-Inget annat? -Nej, det räcker.
Det blir 1,89 dollar.
Jag älskar det här.
Det handlar bara om vårt nya världsrekordförsök.
SAN JOSÉ I KALIFORNIEN DAG 2
Vi började i går i Las Vegas, och det har varit ett äventyr.
Men jag är glad att vi har tagit oss hit och mestadels i ett stycke.
AKUTINTAG
Vår chaufför, Chad,
Han halkade och har nog stukat tån.
Vi är på väg för att hjälpa honom.
Klockan är tio i fem och vi ska spela i Carmel kl. 19.
Och Carmel ligger 13 km bort.
Jag börjar räkna baklänges nu.
Vi åker söderut till Carmel.
Sen åker vi norrut till Portland i Oregon.
Chad behöver kollas upp, vi lämnar honom i Mountain View.
Sen hämtar vi honom på väg från andra igget i Carmel.
De har bokat röntgen.
Det dröjer max två timmar innan det är min tur.
Sen tar de in mig.
Vi får se hur röntgen blir.
Ska vi lämna dig och komma tillbaka?
Det låter väl så?
Lycka till.
En vän sa till mig att han skulle göra en världsturné.
Jag sa att jag kunde sponsra.
En vän bad om stöd.
Jag trodde på det så det var enkelt.
Vi har tur nog att ha ett vinhotell som vår sponsor.
-Vi fyllde bilen.. -De gav oss massor av rött vin.
Ett glas rött vin på kvällen skadar ingen.
Men två eller tre flaskor…
SAN JOSÉ I KALIFORNIEN
DAG 3
Det kostade 3 500 för fyra personer att flyga till Alaska.
Vi behövde en speciell flight.
Vi flyger ju in, spelar, hoppar på planet och drar.
Det ligger långt bort, elementen är emot oss.
Inget fick verkligen gå fel.
Det måste gå smidigt.
Vi ska flyga till Anchorage halv sex på morgonen.
Kroppsspråket när man lägger ner mobilen och tittar utan nån…
Jag vet inte, men vi har spelat ihop så länge.
Jag tittade och spelningen är inställd.
"God morgon, Dave. Jeanne här Jag är inte i stan, kommer åter tisdag."
"Jag är ledsen, men schemaändringen funkar inte."
"Det kommer personer på tisdag som ska liva upp stället."
"Att ändra datum två dagar i förväg funkar inte. Tack."
Sex timmar innan vi skulle flyga sms:ar hon och säger att det inte funkat.
Vi har redan bokat flyg.
Vi har lagt 3 500 dollar på flygbiljetter. Vad gör vi här?
IRLÄNDSK LIVEMUSIK
Alaska, flight 101 till Anchorage.
Tre timmar och åtta minuter. Det är 7 grader och molnigt.
Ta en tupplur, jag väcker er.
Vi gick upp vid fyra och satte oss vid planet.
Bakfulla.
Jag somnade och blev väckt med:
"Ni ska sjunga U2 om tio minuter."
Sen plötsligt klappar jag takten och står i mitten av planet.
-Härligt. -Tack.
Och alla gamlingar tittade på mig och undrade vad vi var får galningar.
-Det är en dröm, det är underbart. -Det var en mardröm.
Folk som bor på Pioneer Home här i Anchorage
har bjudits på en konsert i dag som kan komma med i Guiness rekordbok.
Poulärt: De spelar i alla 50 stater.
Bandet The Black Donnelly kommer från Irland.
I går gav duon en överraskningsspelning för personer
som bor på Pioneer Home här i Anchorage.
När vi började ville vi spela i fängelser och på sjukhus.
Vi ville spela på platser som inte var så vanliga.
Vårdhem hade jag inte sett framför mig.
Nej, vi gör det gratis.
Jaså?
Ja, men om ni vill ge bort pengar är det bara att kasta hit dem.
Det var mors dag när vi kom hit. Det var ett vårdhem.
Folk hade demens och alzheimers, precis som mamma.
När vi kom dit dog jag inombords.
Jag växte upp på Irland och fick lära mig
att man visar respekt för de äldre.
Nu kom vi till det här vårdhemmet.
Och många personer där hade ingen.
När man spelar musik så verkar folk ta det till sig.
Det är skumt att spela musik på såna ställen.
Man får ut mer av det själv. Det låter skumt, men så är det.
När man gör en hel turné i Amerika tänker folk att det är rock n' roll. New York…
Chicago… Man spelar på såna ställen.
Men på vår nivå sr det ut så här.
Dansarna i mitten, tack!
Tack ska ni ha!
Deras plan är att sätta världsrekord
att på snabbast tid genomföra konserter i alla 50 stater.
Giget i Alaska ställdes in, men vi fick spela på vårdhemmet.
Efter det kändes det bra.
Sen fick vi veta att Guinness hade godkänt försöket.
Vi har blivit godkända av Guinness. Det har oroat oss ett tag.
Vi har väntat på att det ska bli officiellet.
Nu är det igång.
DAG 5
VÄLKOMMEN TILL IDAHO
Vi flög från Idaho Falls till Honolulu.
Vi bytte flyg i Salt Lake City.
Vi är på väg till flighten, allt är toppen.
Vi passerade säkerhetskontrollen och gick till gaten.
"Det är problem med planet. Flighten är tre timmar försenad.!
The Black Donnellys är ju i närheten.
De sa att det är två timmars försening.
-Flyget? -Flyget.
Är det så hinner vi inte med planet till Honolulu.
-Vad ska vi göra? -Det var sent.
Jag såg på kartan. Tre timmars bilfärd.
Jesse? Hur är läget?
Du råkar inte ha bilnycklarna?
Jesse, vakna!
Flighten är inställd. Vi behöver skjuts till Salt Lake City.
Kan nån av er komma fort och hämta oss på flygplatsen?
Och köra oss till Salt Lake City?
Vi flyger inte, vi kör dit.
Och vi börjar bli hungriga.
20 minuter senare satt vi i bilen.
Det tar tre timmar till Salt Lake City.
Vi kommer dit.
Honolulu, jag ser det här.
Vi hann knappt till planet.
Vi gick ombord.
-Jag är bara så glad. -Glad att vi klarade det.
Det blir en bra spelning.
DAG 6
Aloha.
Skynda, skynda, skynda.
När man ser en sån här plats…
Fantastiskt.
Från en vägkrog…
-Till Honolulu. -Till Honolulu.
-Hur många stater har vi varit i? -Tio. Elva shower.
Tionde staten och elfte showen.
Vi måste fortsätta bara. Vi måste genomföra showen.
Om det kommer nåt i vägen får vi bara sparka undan det.
På Hawaii finns ett ord för att bara fortsätta framåt: imua .
Kom hit!
Nu kör vi!
En runda till för er och de fantastiska dansarna!
Senaste nytt om Hawaiis stora ö
där vulkanen Kilauea precis har fått utbrott.
Lava exploderar flera hundra meter upp i luften och förstör allt i vägen.
Här uppe i helikoptern ser man hur stor förstörelsen är.
Man ser inga brandmän, för det finns inget de kan göra.
-Sen fick en vulkan utbrott. -En jävla vulkan.
Jag vill erbjuda er alla att hoppa av om ni vill det.
Dörrarna till kabinen är öppna.
Vi ber er att hålla er i närheten.
Ni är vid gate nummer 21.
Jag vill bara flyga iväg. Vara på väg någonstans.
Flyg nu, snälla?
Vi kan missa flighten, från LA till Salt Lake City.
-Ja, och då kommer vi… -Sbörja gråta.
Vi trodde att det var kört
eftersom det var svårt att koordinera flighterna.
Flighterna som skulle ta oss dit och sen hem igen.
Som sulle ta oss till nästa spelning inom tidsramen.
Vår turnéledare Simon försökte nog åstadkomma mirakel.
Han försökte få in oss på flyg överallt.
Jag trodde att han skulle bryta ihop.
Vi bytte, hoppade från ett plan till ett annat.
Vi skulle åka helikopter och båt. Iväg på skateboarden bara.
När vi står på land igen kan vi få saker att hända.
Men när man är på en ö är man omgiven av vatten.
Hur känns det i dag?
Jo… Jag är uppe och lite halvdöd.
Jag började känna mig smått galen.
Jag hade en massa känslor. Jag var arg, jag var ledsen.
Jag skrattade år mig själv utan anledning.
Det började spåra ur lite.
-Saker är lite… -Upp och ner?
Saker ändras allt eftersom.
Ena sekunden är det bra, andra vill man bara lägga sig ner och gråta.
Städer, stater. Vi åker dit och hem och vad?
Vi åker dit, spelar…
Sen gör vi om det…
Nu drar jag!
Ska jag öppna åt dig?
Jag kan inte öppna dörren.
Efter alla galenskaper först så kunde vi koppla av i ett par timmar.
Ett par timmar ledigt bara. Det gör…
-Stor skillnad. -Enorm skillnad.
Utah!
DAG 8
EVANSTON SJUKHUS
Hej, det här är Mike från Bank of America.
Summan på er konto understiger 25 dollar.
Sätt in mer pengar för att undvika övertrasseringsavgift.
Sen tog pengarna slut.
Vi är ett band som turnerar. Det är annat
med skivbolag och agenturer som betalar.
Det är annolrunda när man får betala själv.
Det är ett seriöst åtagande.
Och när det börjar gå fel så fortsätter det.
Vi hade en bensinslukande husbil och fick fundera på var vi skulle sova.
Och vi behövde boende längs vägen.
Prata om att kasta bort pengar.
Vi hade tio munnar att mätta och alla litade på oss.
Förutom alla spelningar och alla förberedelser
vi höll på med, och alla upp- och nergångar…
Det höll på att gå åt skogen.
De förbereder ett viktigt steg: En kommission för medborgarskap.
Under turnén väntade jag på mitt permanenta uppehållstillstånd.
Jag hade ansökt, men processen är utdragen.
Det brukade ta sex månader, nu tar det ett år.
Det spelar ingen roll var man kommer ifrån.
Det är lika många hinder att ta sig över.
Det är dyrt att gå via advokater och samla allt
Alla dokument måste finnas, som för alla andra.
Som irländare i Amerika kan man vara nervös
när man inte har rätt dokumentation.
Man är tillåten att vara där, men vet inte om man får stanna.
Om man åker hem i ett familjeärende vet man inte om man får stanna.
Och alla är bra irländare som betalar skatt. Ingen är här illegalt.
Jag hör att det finns folk i Vita huset som vill få alla att tro
att immigration är ett problem.
Immigration är en möjlighet för Amerika.
Det var en lång process, men väl värt väntan.
Det var soligt och vi körde till Montgomery…
Plötsligt öppnade sig himlen.
Det är som en irländsk sommar. Där är vattnet, och ljus.
Och där!
Tanken var att vi skulle spela här, där bandet står.
I Texas, baby!
Ja!
Normalt är det bildskönt…
Om The Black Donnellys dyker upp går det åt skogen.
Vi har förvarnar alla ställen vi har varit på.
Jag hade ert datum från början och det var i dag.
-Jag hade inget annat datum. -Det i mejlet du skickade…
Jag läser mejlet nu och det står att vi når Arkansas 28 eller 29 maj.
Hon sa att de inte hade öppet då.
Jag frågade om tisdagen före.
Hon trodde att jag menade tisdagen efter.
Det finns inget kontrakt eller nåt.
"Det passar inte, jag gör det inte."
Här gråter vi.
Jösses.
Kvinnan sa: "Det funkar inte för mig."
Där tvärvände hon.
Vi har bokat in er och gjort reklam för er.
Och nu är det strömavbrott i centrala Sioux Falls.
Så här är det hela tiden.
Jag tror att Gud tänker: "Vad ska jag jävlas med i dag?"
Det höll verkligen på att gå åt skogen.
Går det att fixa?
Vi får se hur långt vi kommer.
Jag hoppas vi tar oss de sex milen till hotellet.
Allt började krackelera.
Vi hade problem med husbilen.
Vi försökte få en ny, men fick nej.
På scenen spelar vi för mat
Ja, under en period gjorde vi det.
För att våra anställda skulle få mat och vi skulle sälja skivor.
Stäng nu.
Vi har 25… Vi har 25……
Vi har 25 dollar kvar för två veckor
och det är tre veckor kvar.
Vi började verkligen känna att vi inte borde göra det här.
Vi låg lite illa till och behövde tänka ut nåt.
Jag vill säga att vi har en ny GoFundMe-sida.
Den är öppen nu.
Vi söker stöd av alla våra fans och alla som känner oss.
Vi är The Black Donnellys.
Vi får jobbet gjort och vi är stolta över vad vi kan.
Och så behövde vi be om pengar. Det kändes inte bra.
Ärligt talat kändes det skit.
-Men det räddade verkligen… -Livhanken..
VÄLKOMMEN TILL LOUISIANA
DAG 11
Kör hårt!
Nu gör 200, 300 eller 400 dollar en enorm skillnad.
För att hålla planen måste vi spela i Kansas och Missouri.
Vi skulle spela här, men sen skulle bilen nån annanstans.
Vi får ta oss dit på annat sätt. Alla ringde runt.
Jag försöker få spelningar i kväll.
Nej.
Ett, två, tre, fyra!
Vi har fått ett fantastiskt stöd, men det måste fortsätta.
Det var som en såpopera. De kollade vad vi gjorde varje dag.
Och alla var med varje dag.
LIVEMUSIK
Vi fick många lyckönskningar.
Och alla var så positiva online: "Jobba på, ni når målet."
Vi fick mycket stöd från folk. Det gav oss energi.
Vi ska till postkontoret. Vi har fått våra cd-skivor och t-shirtar.
Så vi ska skicka dem till…
-Alla härliga människor. -Våra GoFundMe-supportrar.
Kör!
Vi ska göra en sak som ingen har gjort förut.
Kom ihåg det: Ingen har gjort det förut.
Men vi körde hårt.
Hur är det? Vi har precis kommit till Clinton och ska spela på Boxcars.
Vi får poliseskort in till stan och brandkåren och lokalpolisen framför oss.
Kolla här.
DAG 16
Det här är…
-Dave är glad. -Dave är som en liten pojke.
Det är första gången vi får poliseskort. Det är verkligen coolt.
Välsigne staden Clinton!
Kört hårt!
När man får chansen att göra en spelning som man vill, på en speciell plats
och folk kommer specifikt för att se oss…
Då handlar det inte om ditt ego, det är så man vill ha det.
Det finns ingen bättre känsla än att spela inför människor som lyssnar.
När man står på scen i två timmar och spelar är allt annat oviktigt.
Det var fantastiskt.
Tack!
Spelningen i kväll gick bra. Vilken härlig stad.
Publiken var fantastisk.
Vi sålde både varor och cd-skivor. Alla kunde våra låtar.
I kväll fick vi energi, för vi har fått kämpa.
Vi har inte kunnat visa vår fulla potential som band.
-Och i kväll var det… -Det var som en injektion.
De vill höra oss. Vi finns inte i bakgrunden.
Vi tvingar oss inte på dem, det är en spelning.
Det är tufft att vara musiker.
Många tror att det är väldigt glamoröst.
"Jag vill sjunga mina låtar." De ser inte allt jobb bakom.
"Ute på vägen" betyder bokstavligt talat det.
Folk fattar inte det.
"Jag har varit ute på vägarna i tre år" betyder precis det.
Man stirrar ut genom fönstret.
Ställe efter ställe efter ställe.
Det är faktiskt fysiskt krävande.
Man ser om behoven och sköter rösten
när man spelar sju kvällar i veckan.
Inte tre eller fyra per dag, som killarna gör nu.
Det här med att resa kan vara frustrerande.
Nån vill sova och nån kan inte sova.
Nån har inte duschat och minsta lilla sak kan bli dramatisk.
Jakten på den amerikanska drömmen liknar en musikers dröm.
Det kan vara tufft och ensamt och man får hemlängtan.
Man saknar sin familj och sina vänner.
Så man söker den kontakten och stödet från publiken.
Vi har kommit in och folk har undrat vad vi är för skojare.
I slutändan så gungar hela stället.
Vår chaufför Chad sover, så…
-Nej, jag är här. -Han är här!
Vilken tur att jag inte kallade honom nolla!
När folk går på en Black Donnellys-konsert pratar alla samma språk.
Och gränserna suddas ut.
Musiken har ingen färg, ras eller restriktioner.
Musik är för alla. Det är gratis.
The Black Donnellys är en inspiration.
De har varit med ett tag och höjer alltid ribban.
Deras passion smittar av sig.
När man ser dem uppträda blir man inspirerad.
När vi har stött på patrull är det som…
Det jämnar ut sig.
-Vi skulle ta östkusten. -Restiden var kortare.
Vi kunde sova på natten och vakna pigga nästa dag.
VÄLKOMMEN TILL INDIANA
Nu börjar vi bli av med cd-skivor och t-shirtar som har hjälpt oss.
GoFundMe fungerade.
Vi har pengar, vi kan köpa bensin!
Vi fick en enorm injektion med positivitet.
HÄLSNING FRÅN MICHIGAN
Vi är vid gränsen och ska resa söderut.
Vi är vid den nordligaste punkten och ska resa söderut nu.
Det där är väl bron till Kanada?
Japp, nu får du inte åka tillbaka. Inte förrän du har fått ditt green card.
Där borta flaggar de, så tänker de.
Och drygt en kilometer bort har vi det här.
Jag är förstummad. Det är löjligt!
Detroit!
VÄLKOMMEN TILL OHIO
Vi gör en sak som ingen har gjort förut.
Och de sex andra har inte heller gjort det.
Vi ville ge folk chansen att gå om de ville.
-Men alla stannade. -Alla stannade.
Det är det positiva. Humöret är på topp och det hjälpte med dricka.
DAG 20
The Grand Ole Opry.
Världens mest berömda ställe för countrymusik.
Energin därinne slog emot en direkt.
Jag blev taget av att se stället. Jag har lyssnat på Bill Monroe och George Jones.
Och självklart Hank Williams.
Alla har spelat här. Så började radiomusiken.
För mig är det avundsjuka. Jag ville spela här.
När man går upp på scenen på Grand Ole Opry tänker man:
"Tänk att spela här och fylla ut tomrummet."
Det bra eller det dåliga med oss är att vi kan göra en cool spelning
på en utsåld teater. Och folk önskar oss all lycka.
De köper skivor och produkter och så känner man sig 1 km lång.
Sen kan vi spela i en bar kvällen efter.
Vi kan se på varandra och undra vad som gick fel.
På en pub är man bakgrundsmusik på en fest.
Och det är lugnt, vi försörjer ju oss på det.
Men som musiker drömmer man om att spela sin egen musik.
En dag kanske vi får möjlighet att spela där.
Det är en stor ära.
Vi får gå tillbaka till bilen och spela "Wagon Wheel" för nån annan.
Ja.
CLEAN QUIK - MATTSERVICE
Vi har det tufft ekonomiskt.
-Siffrorna går inte ihop. -Nej.
Vi måste göra nåt.
Mattrengöringsföretaget.
Vi behövde verkligen spelningen. 1 000 dollar stod på spel.
Vi visste inte om spelningen skulle räknas, men vi gjorde det ändå.
Det kom inte så många.
De var inte så välkomnande.
Men de hade väl gjort bananpudding på bananbröd?
Det fanns massor med mat och personerna var fantastiska.
Det är en klyscha, men det handlar om frihet.
Se på oss. Vi är ett företag som jobbar med mattrengöring.
Och plötsligt anordnar vi en konsert. Vi har friheten att göra det.
Vi låter bättre när ni klappar i händerna.
USA har sin grund i immigranter, folk från alla ställen.
Vi är alla lika och bör försöka komma överens så gott det går.
De flesta som kommer till USA har en drivkraft.
De vill göra bättre ifrån sig än därifrån de kom.
De tänkte att USA är en bättre plats
och det krävdes mycket av dem för att ta sig hit.
Spelningen räddade oss verkligen.
Nu klockan fyra, har vi säsongens första döpta storm.
Alberto slår till mot Florida
med vindar på 150 km i timmen.
Guvernörerna i Florida, Alabama och Mississippi
har utropat kristillstånd.
34 miljoner har drabbats av översvämning.
Det kan förekomma tornado.
Delta har utfärdat resestopp för flygplatser.
-Dit ska vi. -Ja.
Vi täntke att vi var redo att åka dit.
Spelningarna är satta.
Allt är lugnt. Sen åt vi frukost och kollade på nyheterna.
Vi ska åka precis där stormen rör sig.
Moder natur är en häxa.
Varje gång nåt gick bra så hände det nåt skit.
Det vi tänkte göra kanske är lite fånigt. Men vi tänker inte göra nåt farligt.
Simon sa att vi inte skulle åka.
"Tyst, vi kör!"
Nu följer vi var tornadon härjar.
Centrala Alabama fram till midnatt.
Vi ska åka längs stormens östfront.
Vi är framme. Vi lever!
De här grupperna är en viktig fråga för Amerika.
Kan människor från andra länder bli en del av det amerikanska livet?
Vi är här för att vi har hört talas om spelningen.
Varje våg av immigranter ställer sig frågan:
"Hur förblir jag den jag är samtidigt som jag blir nåt nytt?!
Att starta en butik, att starta familj…
Att bygga ett socialt nätverk… Det är svårt.
Man känner inte till kulturen eller traditionerna.
Man vet inte hur man söker jobb.
Allt är annorlunda.
De passar bra till öl.
-Allt passar till öl. -Ja, ja.
När man kommer till Amerika vet man inte hur man tas emot.
Amerika har så stor mångfald när det gäller folk och kultur.
Och det finns alligatorer.
Precis som Jurassic Park.
Vi är på Gator World!
Det härliga är positiviteten. Att folk verkligen försöker.
"Vi fixar det, oroa er inte."
Ta till exempel oss från Irland.
Här kan de vara det som de inte kan vara hemma: Irländare.
Precis! Det funkar här.
-Hemma kan du inte vara irländsk. -Jag är alltid irländsk.
Jag bor i Amerika och är väldigt stolt över det.
Men först och främst är jag irländare.
Två år utan mat.
Kan ni tänka er hur hungrig man skulle bli?
Amerika, är mer än ett land. Det är en smältdegel
av alla händelser och kopplingar till andra kulturer.
Det är som ett hopkok av olika saker och det gör det fantastiskt.
Att förstå invandrare skapar ett mer inkluderande Amerika.
Jag har sett ett exkluderande Amerika.
Under hela turnén har jag tänkte på den här spelningen,
Jag vet att många känner Kelly, eller kände henne.
Min kusin Kelly är död.
Hon jobbade på ett av ställena där vi skulle spela på turnén.
Det var första gången jag var där.
Det var första gången jag skulle framföra hennes låt.
Dave har skrivit en vacker låt till henne, så lyssna nu.
Mörkret faller och tiden står still
Min värld skakas om utan kompromiss
Minnen lever kvar
Saltvatten fyller mina ögon
Jag ska hålla om dig för all framtid
Jag ska följa ljuset Som skiner över mig
Jag ska hålla om dig för all framtid
Min vackra flicka
En mors kärlek är allt jag har
Hålla om dig hårt Trots att vi är långt ifrån varandra
Det är dags att släppa taget
Vi håller dig kvar i våra hjärtan
Nu kallar de på dig
En sak ska du veta Innan du lämnar oss
Jag glömmer aldrig
Farväl och lycka till
Kelly Ann, Kelly Ann
Din eld brinner djupt inom mig
Kelly Ann, Kelly Ann
Tidvattnet vände Och du kämpade mot havet
Jag ska hålla om dig för all framtid
Jag ska följa ljuset Som skiner över mig
Jag ska hålla om dig för all framtid
Min vackra flicka
Tack.
En stor applåd. Jag vet inte hur han lyckades.
Så hon jobbade på Finnegan's…
Hur gammal var hon?
26 eller 27 år skulle jag säga.
Hon fick ihop det med fel kille och blev påverkad.
Det verkar hända många yngre personer i dag.
Att droger… Att suget efter droger vinner.
Ja, många gillade henne.
Många pratade om henne.
Det var tufft.
Jag är stolt att jag skrev låten
och att jag sjöng den så att folk har nåt att minnas.
Och särskilt hennes mamma, vi älskar henne jättemycket.
Vet du vad vi behöver?
En båt.
Vi behöver en paus.
Vi behöver en paus och att slippa göra illa oss.
Vi har gjort grundarbetet, allt är klart.
Vi har varit i hela världen. Över hela Amerika och Europa.
Musiken finns där, låtarna finns där. Allt finns.
Vi behöver en paus.
-Nu behöver vi lite kärlek. -Precis.
DAG 23
Jag vet att ni är stenrika, det finns tröjor och skivor.
Allt som ni kan kasta in, en dollar eller två…
Det kommer att gå till hotell, mat och en bättre husbil till de nio sista staterna.
Allt som de behöver.
VÄLKOMMEN TILL SOUTH CAROLINA
SPELNING 42
Jag jobbar med checklistan till Guiness rekordbok.
Det har jag gjort på alla spelningar hittills.
Vi har helt enkelt fyllt i dokumenten som vi tror att de vill ha dem.
Vissa parametrar är fortfarande inte helt tydliga.
I veckas skickas ett brev från producenterna i Vegas
till Guinness rekordbok.
Vad jag förstår ska vi säga vad vi gör och be dem skriva under.
Ibland tänker man: "Varför seglade skeppet innan vi hade ett ramverk?"
Men nu är vi här och vi ska avsluta det.
Att drömma är en sak, men att faktiskt genomföra den…
Det är bra att planera allt det här och åka runt till 50 stater…
Vi gör det och sen… Då måste vi faktiskt göra det.
Hej, det här är Simon.
Jag är turnéledare åt bandet The Black Donnellys.
Vi har blivit av med spelningen i Delaware
och vi måste spela i alla stater.
Minst 15 minuter, så vi är klara på nolltid.
Om ni kan bidra med lite mat eller bokningsavgiften så uppskattas det.
Men jag vet att man inte kan tigga och välja. Vi vill bara spela i Delaware.
Kolla här.
Herregud…
-Det är som en tecknad serie. -Ja.
Därinne tas alla beslut som påverkar folket.
Vi har alltid anat hur Amerika är.
Men under resan har vi närmat oss att förstå vad Amerika handlar om.
Hur det faktiskt är.
Vi har gett mycket till landet och byggt upp det.
Vi har bidragit till kulturen och tagit med allt.
Det här landet har irländskt blod i ådrorna.
Ja, det är sant.
Det är en enorm skillnad mellan vad man vill tro och vad som faktiskt händer.
Det är väldigt indelat.
Det är overkligt att titta på byggnaden.
Det är mycket vi vill be dem göra.
Det är mycket vi vill säga.
SPELNING 45
Resan framåt har precis börjat, för det här är Amerika.
Så här tänker vi oss den amerikanska drömmen.
För att nå drömmarna måste man jobba för dem. Så tänker vi.
Om vi jobbar hårt kommer vi att nå drömmen.
Att kunna göra vad jag vill med vem jag vill
utan att oroa mig för pengar… Det är den amerikanska drömmen.
Alla människor vill kunna ge sina barn en utbildning.
De vill kunna skydda dem.
De vill kunna ge dem nåt så att de når framgång.
För mig är det den amerikanske drömmen.
Inte bara ett ha ett fint hus, en bil och allt."
För mig är det att uppnå det jag är menad att göra.
I USA kan man i princip uppnå det man vill.
Även om det finns allt fler barriärer.
Det krävs ett driv. Man måste veta vad man vill innan man kommer hit.
Av det här landet får man lika mycket som man satsar.
Hur kan man inte inse vad man har?
Och vad vi har tillgång till, vad vi kan göra och bli.
Alla som kommer hit och jobbar hårt förtjänar att få en chans.
Det här är Amerika.
Saken är den att en husbil inte är byggd för att köra runt ett band.
Det var svårt att förstå hur många mil vi gjorde.
Vi har åkt lika långt som jordens omkrets.
Det är inte så konstigt att det trillade av saker.
I går började husbilen brinna.
Vi kör helt enkelt runt i en skräphög.
Höljet mellan stötfångaren och vattentanken…
Svetsningen är billigt gjord.
Därute är vår bil. Ett semesterfordon.
Jag vet inte varför det heter så, för den är skit!
Vi fortsätter med husbilen, så det är extremt.
Ja.
I går blev vi av med luftkonditioneringen.
Ingen kan jobba på den förrän måndag nästa vecka.
Jag skriver in er så att de vet att ni kommer.
Varje dag var det så här. Jag bryr mig inte.
Oljan byts en gång per 640 mil, propanet tog slut.
Och vi var tvungna att byta den septiktanken.
Klockan är sex på morgonen.
Nu är jag uppe för att åka och byta olja.
Det tog aldrig slut.
Det hände nåt jämt.
Vet ni vad? Ni får inte betalt för det här, så gör det.
VÄLKOMMEN TILL NORTH CAROLINA
Parkera den där skithögen.
SPELNING 43
-Vi är i Baltimore. -Maryland.
Ja, där "Star Spangled Banner" skrevs.
Vi rullade i princip hit.
Vi rullade hela vägen nerför backen.
För tillfället livnär vi oss på gåvor.
Så vi är beroende av den här spelningen för att ta oss till nästa.
-Ingen fick betalt. -Nej.
Pengarna tog slut, vi kunde inte betala folk.
Vi hade inte pengar till hotell, flyg. Allt började rasa.
Nu sover vi i husbilen.
Åtta personer i husbilen.
Precis som immigranter.
Så här efteråt: Jävla skit!
Nu ska vi försöka avsluta det här med ett leende och ingen bensin.
-Vi kommer att komma till New York så här. -Ja, på knäna.
Vi kommer att flyta upp på Hudson.
Jag har en dollar.
-Gud välsigne er. -Ha det bra.
Det finns alltid människor som har det värre.
Här skrevs självständighetsförklaringen. Underbart.
Och vi är här prick klockan sex. Underbart.
Det här gav hopp åt människor av alla raser.
Och människor från olika länder.
Jag har alltid undrat vad de, och deras förfäder
skulle tycka om USA i dag.
Nu har man satt upp en front mot immigrationen.
Men här står det människor med den amerikanska flaggan
och de är inte ens härifrån.
Det är som att de försöker…
Vi har inte ens en 100-dollarsedel att hålla upp.
Möjligheternas land. Jag tänker sno 100-dollarsedeln.
Vi lär oss saker allt eftersom.
Historiska händelser.
Byggnader och platser har gett oss en idé om vad Amerika är byggt på.
En intressant kontrast mellan då och nu.
Rocky Balboa går 12 ronder mot alla bakslag
precis som vi som försöker slå världsrekord.
-Han gjorde det inte i en husbil. -Ingen husbil, nej.
Det är mer synd om oss.
Om nån såg oss utifrån skulle de säga att vi inte kommer att klara det.
Förhoppningsvis kan vi motbevisa dem.
Om vi faller på en teknikalitet, att vi inte har fyllt i nåt papper…
Då vet vi att vi har spelat i 50 stater, gjort 60 spelningar på 40 dagar.
Det viktiga är erfarenheten, att lära sig längs vägen.
Det viktiga är att möra folk. Får vi inget diplom så är det så.
Vi vill att nån slår vårt rekord.
Slå vårt rekord. Gör det.
VÄLKOMMEN TILL DELAWARE
En kille sa: "Jag jobbar på en campingplats i närheten."
"Om ni vill kan ni åka dit.!
"Ni får stanna en natt eller två."
Det minns jag inte. Jag kom fram och undrade vad vi gjorde där.
Vi ska grilla s'more.
Kom igen.
-Värmer man bara upp den? -Ja.
In med den i elden.
-Den här överst. -Överst och kläm ihop.
-Dra. -Dra.
Det är första gången jag äter en s'more.
-Välkommen till Amerika. -Jösses.
Vilken överraskning. Ljuvligt.
Kom igen!
Varför gör vi det här först nu?
Vi är i ett annat land, Amerika, och så ser vi
vad amerikaner gör när de campar.
Vår bil är skit
Vi behöver en ny
Mer vin!
Jag såg dig inte.
Du såg mig inte. Jag är den största här.
"Jag såg dig inte."
Jag har på mig en rolig hatt och väger 130 kilo.
Han måste vara full. Jag fattar inte…
Otroligt att rödvinet är slut.
Var är den lilla skiten? Där är han?
-Han drack allt vin. -Nej.
-Nej? -Jag gjorde slut på det.
Mitt första musikminne är när jag sitter i en taxi och hör ELO, "All Over The World."
Än i dag är det nog min mesta favoritlåt i hela världen.
Jag brukade leva mig in så mycket
att jag tog en hårborste och mimade i spegeln.
Sen blev jag så berörd av låten att jag började gråta.
Det är Guds sanning.
Man får ju kvinnor när man spelar gitarr. Väldigt enkelt.
Nej, jag kom in på det… Steve, min bror, hade en…
Han var fyra år äldre än jag och började ta hem saker.
Jag hörde Thin Lizzy och Gary Moore spela
och jag hörde gitarrerna. Jag tänkte: "Det där är grejen."
Min bror tog med mig för att se Thin Lizzy,
Två veckor senare såg vi AC/DC. Jag tänkte: "Det där vill jag göra."
Det är ljudet när man gör sånt här.
Det tar kål på mig.
Inget annat, bara att kunna göra sånt.
Så gitarren fick mig att börja med musik.
Jag älskar det fortfarande och försöker lära mig hur man gör.
VÄLKOMMEN TILL NEW HAMPSHIRE
SPELNING 51
SPELNING 52
MASSACHUSETTS HÄLSAR DIG VÄLKOMMEN
SPELNING 53
På fredag får vi åka hem efter 25 dagar på turné.
Jag måste säga att jag ser fram emot det.
Det har både varit fantastiskt och skit.
Nu är vi i Boston, där det finns många irländare,
Största orsaken är att det är en av de större hamnarna, dit irländarna kom.
Irland styrdes av England i 800 år.
Vi gjorde uppror mot dem, och de försökte förinta oss.
Det här med svälten är en egen historia. Alla vet att det inte var svält.
Vi fick inte äta fisk eller orla själva och allt sånt.
De lät oss vaken odla grödor eller gå gå i skolan.
Vi fick utbilda oss själva, i hemlighet.
De nekades så mycket
att de verkligen ville ta del av den amerikanska drömmen.
Det finns en dröm om Amerika att man kan komma hit
och bli allt man drömmer om.
Det är sorgligt att behöva lämna sitt land bara för att överleva.
Miljoner européer lämnade sina hemländer för att börja ett nytt liv i andra länder.
Nästan två tredjedelar kom till USA.
I mitten av 1800-talet flydde många på grund av svält.
Över två miljoner personer lämnade landet.
När Amerika befriades från England attraherade det irländare.
Många tog sikte mot USA, det tog sex till tolv veckor.
På väg dit fick man övervinna tyfus och tuberkulos.
När de lämnade Amerika och kom till USA:s östkust var de inte välkomna.
Det bevisar hur uthålliga irländarna var.
De jobbade på och fick stort inflytande.
Särskilt när det gällde att bygga fabriker.
Irländarna tog jobb som brandmän och poliser.
Det var jobb som andra inte ville ha.
Och de jobbade sig upp i politiken och fick inflytande på östkusten.
De hjälpte till att bygga Amerika.
De kallar sig inte för irländare, utan irländsk-amerikaner.
Och de gör landet bättre.
Här är en fantastisk skulptur.
Augustus Saint Gardens från Dublin.
Hans mamma var irländsk och pappan var fransk.
Här är ett bra exempel på vad irländska immigranter
bidrog med i Amerika.
Det är fantastiskt. Vi har rest runt landet i husbil.
Och så gnäller vi på det. De här människorna kom med båt.
Och många dog till havs.
John Boyle O'Reilly är en stor författare.
Han sa att Atlanten är en skål med tårar.
Det måste ha varit fruktansvärt att behöva gå igenom.
Inte bara det. De kom från ett helvete
och kom hit, och fick ett annat helvete.
Det gör fortfarande ont i dag.
-Ja. -Det gör ont.
Nån säger: "Varför ska Amerika ta emot er…"
Öppna ögonen, läs en historiebok.
Skulpturen representerar oss.
Hur vi har turnerat och turnerat och där vi är nu.
Vi åker till New York i morgon.
Den här vore en mardröm att köra runt i New York.
Vi ska göra oss av med den. Chad kör tillbaka den.
Den har gått många mil. 230 mil?
230 mil och Chad körde 260.
Den har fyllt sitt syfte. Skulle jag åka i en igen?
Jag vet inte.
Bromsarna funkar i alla fall.
Matlagningen var toppen, middagarna blev bra.
Vi lagade inte mat en enda gång.
Vi trodde nog inte att vi skulle klara det är.
Det trodde vi inte.
Det hände så många oväntade saker, ch turer hit och dit.
Det har varit mycket känslor också.
Förändringar under resans gång.
Det känns skönt att det är slut snart.
Nu gör vi oss av med den här skiten!
Det händer en väldigt magstark sak.
Vår chaufför höll i…
Och precis innan vi skulle släppa så skar han av sig fingret.
Då tänkte jag att bilen var besatt av onda andar.
Säg det inte.
Ja!
Rör den inte.
Jag nuddade bara.
Den kämpade på, trots allt som gick sönder.
Vi kan säga vad vi vill, men den har tagit oss hit.
Hej då!
Den skriver historia.
CHERRY HILL MANOR VÅRDHEM & REHABILITERING
PUB PÅ ÖVERVÅNINGEN
Då så, då är vi på väg till New York, rätt in mot Grand Central Station.
Där är det.
-Nu kommer det. -Vår triumfvagn har anlänt.
Det här är den sista staden, och det är vi glada för.
-I dag är dagen som vi slår… -Världsrekord.
Vi gjorde en grej på Facebook och jag sa: "Då var vi framme."
Då är vi här. Vi har tagit oss till Grand Central Station i New York City.
Det här är stat nummer 50, och sista stoppet på resan.
Jag älskar den här staden, den är fantastisk.
DAG 35
SPELNING 56
McSorley's är den äldsta baren i New York City.
Den har alltid ägts av en irländare.
Samma plats, 164 år.
Den är ett landmärke för alla irländare.
Ett väldigt coolt ställe.
De bemötte oss väldigt bra där.
Vi kommer in, du har aldrig träffat oss, men du öppnar dig.
Så här är det. Baren är som en svängdörr.
Folk kommer överallt ifrån.
Ibland vet vi inte ens vilka som är här.
Du kom hit för att skaffa jobb.
Här träffar man alla.
Vi och Anton Brothers, va?
Ja, vi är de enda två banden som har spelat här.
Då visste vi att vi skulle slå rekordet.
Fantastiskt. Det är en del av ett typiskt hem.
Man har tagit hit det för att hedra svälten och det vårt folk gick igenom.
Det största man kan göra är att ge sig ut i det okända.
Om man satsar 100 % på Irland så kanske man får ut 2 %.
Om man satsar 100 % i Amerika så har man en chans att få mer-
När man kommer till Amerika har man möjligheten
att komma ur fattigdomen, utbilda sig och göra vad man vill.
Amerika gav mig möjligheten att tro på att jag kunde göra
det jag ville, och det har jag gjort.
När jag kom hit som 14-åring började jag som diskare.
Vi tar ingenting.
Vi gör vårt bästa för att göra landet bättre, det är vårt hem.
Här kan man bli vad man vill-
Man kan hålla upp sin flagga, sjunga sina sånger…
Man kan göra vad man vill i det här landet, om man bara anstränger sig.
Ena dagen är man inget, och nästa dag en hjälte.
Möjligheterna är oändliga.
Folk tänker på Times Square när de tänker på Amerika.
Det är dekadens, överflöd.
Här kan man få allt man vill, här finns möjligheter.
Men det är bara en liten del.
Amerika är väldigt stort med stor mångfald.
Vi har varit i alla stater, men man ser inte allt.
Vi har tagit oss tillbaka och är här nu.
Enbart för att alla har dragit sitt strå till stacken.
Folk kunde enkelt ha lämnat skeppet. Men de ville vara med till slutet.
-Ingen ville vara den som… -Hoppade av turnén.
En bit bort spelar Albert Lee.
Sen har vi The Tonight Show, The Colbert Show, NBC.
Wicked går.
The Black Donnellys har precis spelat på Opry. Jag bara säger det.
-Spelade Black Donnellys i dag? -Ja.
-Var spelade de? -The Opry.
-Härligt. -Ja.
SPELNING 59
IRIDIUM - LIVEMUSIK
Alla stater är klara, men vi har inte tillräckligt med gig.
Vi behövde varenda spelning, så Iridium var väldigt viktigt.
Vi visste inte om spelningen förrän 23 minuter i förväg.
-Och jag vaknade… -Vi sov på hotellet.
Madrassen var sönder när jag vaknade.
Vi förberedde oss för Mean Fiddler.
Han låter och jag undrar vad som är fel.
Vi ska stå på scen om 20 minuter.
"Du skämtar." Det var som i reklamen för våfflor.
Det var som…
Har du någonsin varit i New York och haft bråttom?
Det går inte.
Det här var Amerika, här är symbolen.
Det här var det första de såg när de kom hit.
-De insåg att de var fria. -Att de hade klarat sig.
Men de visste inte att det bara var början på problemen.
Hjärtesorgen började med att upptäcka Ellis Island.
För att ta sig dit måste man ha varit desperat.
Två miljoner människor. På Ellis Island.
Fem tusen personer tillsammans med dig.
De stid i kö i åtminstone 14 timmar.
Sen fick de höra att det hade tyfus eller nåt annat och fick sitta i karantän.
Att komma till Amerika och gå igenom immigrationssystemet…
Att gå igenom alla moment… Det är tufft i dag och var tufft då.
Man tänker att saker kunde ha gått framåt.
Man måste hela tiden påminna sig om den svälten på Irland
tills historien slutar upprepa sig själv.
SPELNING 60
Här är vi, sista spelningen.
Fantastiska Arlene's Grocery.
Vi är här, vi lever och är fortfarande tillsammans.
Och vi gjorde spelningen. Oavsett vad som händer så har vi klarat det.
Det är en sån härlig känsla.
De fem veckorna känns långt borta.
Med tiden har svischat förbi.
Jag har aldrig upplevt nåt som gått så fort och det är overkligt.
Att spela på ett fullsatt ställe i New York.
Det kom många som vi inte har träffat på länge, som bor i New York.
Det kändes väldigt bra.
20 ÅR AV ROCK AND ROLL
Herregud, så varmt det är.
Jösses.
Det här var de 15 minuter som krävs av Guinness rekordbok.
-Ni slog rekordet! -Vi slog världsrekordet!
När man har slagit ett världsrekord som det här…
När man har gjort det och ser på kartan hur mycket man har gjort…
Vi är de enda i hela världen som har gjort det här.
Att mäta framgång är svårt. Det är väldigt personligt.
Och det är härligt när man uppnår sin dröm.
Vi var så nära att misslyckas…
Men vi hängde kvar.
Vi klamrade oss fast med näbbar och klor.
-Med andras. -Hela grejen är helt otrolig.
Som om att det var menat att hända.
Vi tillägnar den här låten till alla som har gjort Amerika till sitt hem.
Och till alla andra som har varit hemifrån under en längre period.
Det är härligt att åka ut i världen och vidga vyerna.
Men när man kommer hem och livet fortsätter som vanligt…
Man känner sig inte hemma när man kommer tillbaka.
Och utomlands känner man sig inte hemma för att man inte är det.
Så man hamnar i limbo.
Det är ett dilemma, man vet inte var man hör hemma.
Tack gode Gud att vi har alkohol.
"This Is My Home". Hoppas att ni gillar den.
Någonstans här inne, håller mit hjärta Tiden för de år som gått
I all dess ära och alla mina rädslor
Finner inget slut och inga gränser
Vi lärde oss mycket i Amerika. Där finns många bra människor.
Människor kan vara väldigt välkomnande och vänliga.
Vi såg inte det mediadrivna USA.
Bara människor som gör det vi gör.
De jobbar med det de vill, de vill jobba, ta en drink och ha roligt.
De vill få betalt och vara sig själva.
Tanken med "This Is My Home"
är den perfekta balansen med att ta med sig det man har kärt
till det nya landet, ett nytt ställe som blir ditt hem
i flera generationer. Mina barn, deras barn.
Amerika är det ultimata landet för immigranter.
I USA är alla immigranter.
Oavsett om man har bott här i generationer som jag
eller om man precis har kommit.
Det här landet byggdes med immigration.
Om man frågar en vanlig person i USA
vad de har för bakgrund så har de flesta ingen aning.
Men det är en sån smältdegel. Vi har allt i oss.
Smältdegeln är Amerika.
Inget annat land i världen har så många influenser
från hela världen som Amerika.
Vi kommer till det här landet, för det är enda landet i världen
där man faktiskt kan uppnå allt man har drömt om.
Möjligheterna här finns ingen annanstans i världen.
Den här turnén handlar om "This Is My Home."
Hur svårt det är att anpassa sig till en annan kultur.
De kommer hit och spelar sin musik från landet de kommer från.
När man sätter sig ner och pratar med nån från ett annat land
lär man sig att skilnaden är liten mellan oss.
Amerika är ett inkluderande land.
Alla vet var de kommer ifrån, men förstår var de hör hemma.
Min fru skickade precis det här från min dotter.
Säg: "Bra jobbat, pappa."
Bra jobbat, pappa.
Att ha en familj i det här är grymt.
När man gör det jag gör… Rock n' roll-grejen… Det gör man för sig själv.
Men en sån här sak gör man för sin familj.
Och det är ett fantastiskt ögonblick.
Ungen är amerikan.
Hon har blivit så stor på fem veckor.
Så länge har vi varit borta, och nu sätter hon ihop meningar.
Säg: "Bra jobbat, pappa."
Bra jobbat, pappa.
Såja. Jag längtar efter att få träffa henne i morgon.
Hallå? Vänta lite.
Hörni, jag har precis fått mitt green card!
Jag är fylld av känslor och lycka tack vare de goda nyheterna.
Jag är ett steg närmare att vara medborgare och en del av Amerika.
När min fru ringde och sa att mitt green card hade kommit
var det ett fantastiskt ögonblick jag aldrig glömmer.
Jag är så lycklig!
-Jag är så glad! -Tack.
Drömmen finns kvar.
Jag vet att den har fått sig en omgång
och att jag lagt den på is, men den finns där.
Om man söker efter den så hittar man den.
Det är möjligheternas land. Det har det alltid varit.
Det är jag mer övertygad om nu än när vi började.
Min dröm är att vara lycklig i det man gör varje dag.
VÄLKOMNA HEM
NI GJORDE DET
2019 fick Dave Rooney med familj permanent uppehållstillstånd, green card.
Dave Browne väntar fortfarande på sitt.
The Black Donnellys var de första artisterna i historien
som genomförde 60 spelningar i 50 stater på 35 dagar.
Trots de detaljerade dokumenten
har Guinness rekordbok inte erkänt deras försök.
Nu till nåt annat.
Hur är läget?
Indianerna är där borta!
Jag kommer att bli utslängd.
Det var 35 dagar, 50 stater… Till och med lilla Hawaii.
Det var fantastiskt.
Men jag vill inte ha dem i Amerika längre.
Det vill jag verkligen inte, och ni ver varför.
Ni valde Mandalay. Mandalay över Trump.
Ni bestämde er för att åka västerut.
Västerut istälelt för österut.
Okej? Det är illa. Det blir inget green card till dig.
Inget green card för Dave-killarna.
Jag försöker få till det här, jag skojar inte.
Där finns en irländsk bar som heter Dubliner.
Här finns mexikaner som serverar varmkorv.
Och där är den amerikanska drömmen i egen hög person.