Downloaded from YTS.MX
EN ORIGINALSPECIAL FRÅN NETFLIX
Official YIFY movies site: YTS.MX
RADIO CITY MUSIC HALL BEN PLATT UTSÅLT IKVÄLL
Tillbaka en gång till.
Och slappna av.
Det är perfekt här.
Ja, och vi har en övning att göra.
Hej, Radio City!
Tack så mycket för att ni är här!
Om ni kan den, sjung med.
Hej, New York, hur mår ni?
Jag är överväldigad, för det är Radio City Music Hall.
Ja, ni hörde visst det också.
Och det här är helgalet.
Normalt när jag kommer upp på en scen,
ända sen jag var sex eller sju,
har jag alltid varit förklädd.
En väldigt nördig trollkarl kanske,
eller...
Ja.
Eller en väldigt konstig mormonmissionär,
eller kanske ett barn med en bruten arm.
Herregud!
Kul att ni gillade min roll i Ricki And The Flash.
Men i år är det första gången jag är på scenen och är mig själv,
för ni ville tillbringa kvällen med mig. Tack, för att ni låter mig göra det.
Det är underbart.
Jag växte upp i en stor, judisk musikalisk familj.
Vi kallades Von Platt Family Singers i vårt samfund.
Många är här ikväll.
Min bror Henry, min syster Hannah och min bror Avery
och mina föräldrar.
När jag bestämde mig att komma ut vid 12,
eller kom på att jag var gay,
var det inget märkvärdigt. Jag ska förklara.
Jag gick i åttan och var på väg till Israel, som man gör i åttan...
...när man är jude.
Och en grabb i min klass på bussen under resan kommenterade:
"Ben har sån tur för han är gay. Han får umgås med tjejerna,
får vara i deras hotellrum..."
Det var inte alls nedsättande. Ingen mobbning, det var sant.
Alla vänner var tjejer.
Men kaperonen hörde det, trodde det var mobbning,
tänkte underrätta föräldrarna. Jag sa:
"Låt oss inte diskutera det igen.
Jag vill inte att det nämns så här."
Jag åkte till mitt hotell i Tel Aviv,
ringde mina föräldrar, jag struntade i vad klockan var.
Och jag sa: "Jag måste berätta en sak."
Mamma sa: "Om din sexualitet?"
Jag sa: "Låt mig prata klart."
"Som barn var du oftast klädd som Dorothy från Trollkarlen från Oz.
Ingen är förvånad. "
Jag sa: "Vad bra."
Hon sa: "Jag har böcker jag vill läsa."
Vilket var konstigt. Sen gav hon telefonen till min far
som sa: "Är du försiktig?"
"Jag är 12, vad menar du?"
Och det var allt.
Och jag önskar för alla i världen,
de därhemma och alla här, att det inte behöver vara en stor sak.
Det behöver inte vara ett event eller tillkännagivande…
Tack.
Tack så mycket.
Instämmer. Jag trodde det, eftersom vi är i New York.
Finns det hbt-folk här ikväll?
När jag var 18 dejtade jag nån som inte kommit ut.
Frågar man hbt-grannar, är det en övergångsrit. Vi gillar utmaningen.
En del av hans skam och obehag påverkade mig som jag inte gillade.
Jag mindes upplevelsen flera år senare
när jag skrev detta album och nästa låt
om hur jag önskar jag hade hanterat situationen
och hur jag skulle ha pratat med honom
om jag haft den kunskap och tillit som jag har nu som halvvuxen.
Den heter "Honest Man".
Ni visste att det fanns en pall.
Så, lyssna...
Det var lite Beyoncé...
Som ni märkte med sista låten,
så älskar jag att känna mina känslor.
Använda musiken för att bearbeta sorg, vilket är viktigt, vi alla borde det,
men också för att vara stolta över oss själva. Är någon det här ikväll?
Jag också. För vi är på Radio City.
En gång dejtade jag en kille,
som inte var snäll eller respekterade mig.
Så jag skrev den här låten och mådde mycket bättre.
Vad sa ni?
Okej.
Var han än är, hoppas jag ditt liv är en lång kö på DMV.
Jag skojar, hoppas du mår bra. Förlåtelse.
Så...
Som ni kan se av vår lilla...
...utomjordiska vardagsrumssituation,
ville jag att det kändes så välkomnande som möjligt
och att ni satt bekvämt, hade kul och att vi lärde känna varann.
Jag får inte det när jag spelar en roll. Ursäkta mig, vattenrapar.
Jag vill berätta lite om mig själv som ni kanske inte känner till
medan vi är här,
så att ni efteråt vet lite vem jag är.
Jag tror katter är djävulens barn.
Oj!
Oj.
Några katthatare.
Modigt. Jag fattar mig inte på dem. De sitter där, får mig att nysa. Vad mer?
En gång i åttan var jag i köpcentrets Discovery Channel-butik.
Vet inte om ni hade den här. Vi använde massagestolarna ofta
och där fanns en Halloween-glaskittel.
"Det är som Wicked". Jag gjorde Elphaba-grejen över den,
välte och krossade den och blev utkastad.
En gång på ett judisk sommarläger. Har ni varit på ett?
Harry Potter-böckerna gavs ut på sommaren och den sjätte kom ut,
min kom inte med posten, mamma och pappa.
Alla andras hade kommit,
och jag hörde vad som skulle hända och jag blev upprörd.
Mitt i natten,
det fanns en annan kille som hette Ben,
jag stal hans bok och skrev mitt efternamn i den och kom undan. Så...
Så till Ben med nåt judisk efternamn, ber jag om ursäkt.
Vad mer? Jo! En gång åkte jag på en resa med min bästa vän Molly,
och vi åt små fyrkantiga gelégodis med marijuana.
Den är fyrkantig, men man river av hörnen och äter det,
men jag trodde att man åt hela.
Med tanke på min judendom och ångest, klarar jag inte det.
Det gick inte bra, jag började få panik.
Jag frågade: "Hur lång tid har det gått?"
"30 sekunder, sen du frågade sist."
Och sen... Vad hände mer?
Plötsligt sa jag: "Jag måste äta krabbkakor."
Hon beställde dem till rummet.
Jag sa: "Jag kan inte prata med rumsservice," och gömde mig på toan.
Sen kom de. Min mun var så torr på grund av gelégodiset
att det föll ur munnen. Jag kunde inte svälja det.
Vi är vänner nu.
Jag har aldrig förstått mig på sport.
Jag spelade fotboll som barn.
Mina föräldrar ville att jag var allmänbildad.
De mutade mig att träna genom att ge mig McFlurry.
Men under de flesta matcherna kastade jag linjekritan
upp i luften som älvstoft.
Så det fanns några ledtrådar.
Hemma i vardagsrummet sjunger jag låtar av andra artister,
vilket jag ska göra nu.
En av mina favoritartister, och även en hjälte-gay,
hon heter Brandi Carlile…
Ja, jag håller med.
Hon skrev denna underbara låt
som jag tror alla har upplevt. "The Joke". Jag vill sjunga den nu.
David, kan du ge oss ett ackord?
Tack.
Det var en till låt om...
...en passionerad kärleksaffär. Nej, bara...
...inte min favoritsituation.
Men likadant som efter alla relationer
kom jag på rätt köl direkt och till apparna.
Hinge-appen...
Konstigt att använda appen nu. Folk säger: "Lurar du mig?"
"Jag försöker bara hitta nån."
Men…
Ser nån på Sex in the City?
Bra, och inte, se vad du har för val.
Jag är en Charlotte, så när jag går på en bra dejt,
på första dejten och om den går bra,
väljer jag porslinsmönster, barnnamn.
Som gravplatser...
Jag ger allt väldigt fort. Det har även kallats för "förföljelse".
Eller "väldigt obekväm".
Jag ser det som innerlig entusiasm.
Ja.
Sjung med.
Vackert.
En av mina bästa stunder i livet. Men livet går vidare.
Tack för det. Det var så vackert.
Hej, alla där uppe. Hej!
Ni är bäst!
Några saker lite snabbt.
Först, kan vi prata om sångarna en stund?
Jag förstår inte varför de sjunger med mig.
För det andra, allt handlar om öppenhet, ärlighet...
Jag pissade när de hände.
Ni ser att vattnet inte går nånstans.
Jag skulle vara oärlig om jag inte sa det.
För det tredje, sista låten är speciell. För nån som har ångest mycket,
vilket många gör, vi bor i New York, är judar.
Det en sång som lindrar min ångest. Hoppas den gör det för er också.
Nu skulle jag vilja sjunga en nyare låt.
Vissa av er kanske vet vilken.
Jag släppte den i somras och den gav mig mycket glädje.
Hoppas för er också. Den heter "Rain".
Just det.
Ni läste mina tankar.
Tack, vad gulliga ni är.
Vi älskar dig!
Jag älskar er också, bra tajmat.
Jag kommer lite närmare alla för nästa låt. Hej.
Hej, allihop.
Snygg tröja.
Nästa låt står mig väldigt nära.
Den betyder många saker på en gång.
Den första är att jag älskar min far väldigt mycket.
Pappa är bäst.
En underbar person.
Och han har lärt mig många saker.
Att det är viktigare att vara en bra person än en bra artist.
Man kan bara bli en bra artist om man är en bra människa.
Och jag...
...försöker att vara det.
Han har magiskt nog lyckats vara det i hela sitt liv.
Jag ville skriva om hur mycket jag älskar honom.
Och tack och lov är han här ikväll,
och han är underbar. Jag tänker inte...
Men i alla fall...
Det är en idé.
Den andra idén, som är helt olik,
handlar om att säga saker innan det är för sent.
Nu medan vi kan. Vi vet inte vad som händer.
Världen är galen, särskilt detta land,
det är oroligt och vansinnigt.
Jag blir överväldigad och glömmer att säga vad jag tycker om folk,
för jag tar för givet att de vet.
Den här låten förknippas
med min farmor Sue som dog i våras,
och...
Hon var den bästa farmor nånsin, allt man kan önska dig.
Underbar människa, ryggkittlare av världsklass,
kissade på sig när hon spelade Twister. Den underbaraste person man kan tänka sig.
Eftersom turnén hände direkt efter… Hon hade velat vara här.
Hon uppmuntrade mig att göra det jag älskar och ha kul.
Hon visste att jag lever i mitt huvud. Hon sa alltid: "Uppskatta det du gör,
det är hela poängen.
Så jag vill ägna denna låt till henne.
Kom igen! Det är er tur nu.
Ja! Kom igen!
Gillar du min svett, Netflix?
Det var kul. Det var en Elton John-låt.
Den stora Elton John.
Mannen.
Coolt.
Jag vill sakta ner, men vi fortsätter.
Den här låten är en av mina favoriter. Jag såg den på en skylt tidigare.
Och jag skrev den vid ett vägskäl i en relation,
när personen sa till mig:
"Jag måste vara ensam för att kunna växa och bli den jag ska bli
och behöver utrymme."
Borde inte sagt "växa".
Och i vårt fall var det rätt sak att göra,
vi var goda vänner.
Men många gånger är det en ursäkt
i relationer, platoniska eller romantiska,
att jag måste få utrymme från nån
för att kunna bli den jag är.
Förhoppningsvis i rätt relation
kan man både växa och bli den man är,
anpassa sig och ge varandra utrymme...
Så om du är i det förhållandet nu, eller med den personen ikväll,
är jag glad för er skull, underbart. Låten är tillägnad er.
Har du som mig inte hittat personen, är låten tillägnad dig också.
Sjung gärna med.
Tack.
Tråkiga nyheter, jag har en låt kvar.
Jag skulle gärna stanna. Det har varit...
Om jag pratar börjar jag gråta och måste sjunga en till, men...
Jag ser ut på er alla
och tänker på vad som händer nu
och kan inte fatta att det är mitt liv. Tack så mycket för att ni kom.
Tack.
Så…
Vi älskar dig!
Herregud, var försiktig, knutor!
Men tack så mycket.
Innan jag berättar om sista låten
vill jag tacka alla på scenen en gång till. Det här är läskigt.
Och att de stöder mig musikaliskt, känslomässigt, fysiskt och allt
har varit en dröm.
Jag kommer aldrig kunna återgälda er för att ni spelat med mig, otroligt.
Jag började jobba när jag var cirka nio år gammal
och jag ville växa upp fort.
Jag hade många supercoola äldre syskon och jobbade med vuxna skådisar,
och jag ville alltid bli äldre väldigt fort.
Och jag blev det. Jag sa äldre.
Och min önskan uppfylldes. Jag växte upp, började jobba.
Efter high school bodde jag själv.
De senaste åren blickade jag tillbaka och var frustrerad,
för jag önskade att jag varit mer våghalsig och ungdomlig,
och inte blickat framåt så målmedvetet...
Jag blev dubbelt så frustrerad,
för jag såg livsskeden då jag blickade framåt eller tillbaka,
men inte där jag var.
Och som jag sagt biljoner gånger, är jag ångestladdad,
lever i huvudet och har svårt att vara närvarande där jag är.
Det bästa sättet för mig att göra det på, är att sjunga och spela musik.
Ni är en gåva som kom hit och låter mig göra det.
Och jag hoppas att denna en och en halv timme
har hjälpt er att glömma bekymmer och vara här med mig.
Hoppas låten "Older" gör det med.
Jag vill bara sjunga en refräng till,
för jag vill inte lämna byggnaden och er.
Kan ni den, sjung med. Om inte, är det också okej.
Vi kan alla ha ett sista ögonblick
tillsammans innan vi återvänder till våra problem och liv.
Ni ska veta hur speciellt och magiskt det har varit.
Låt oss sjunga.
Herregud!
Jag älskar dig, Ben!
Okej, mina damer?
Ja, vänta...
Han försvann, jag tappade bort honom.
Okej, en sång till.
Okej.
Så...
Jag älskar er också, men drick lite Throat Coat.
Tack för all er kärlek, för att ni står och allt det vackra.
Det var helt otroligt.
Nästa låt är den sista på mitt album
och var den första jag skrev på allvar
från mitt eget perspektiv och själv.
Det första jag ville skriva om var om mina föräldrar
som jag sa är här.
Jag pekar inte igen, men ni vet det redan.
De är otroligt vackra människor,
och allt jag har, har jag dem att tacka för.
De döpte mig till Baruch Shiron, på hebreiska "välsignad sång".
Så, bra jobbat.
Det gick bra.
Det namnet är väldigt symboliskt för allt de har gett mig,
inte minst en förståelse för att musik för människor samman
och kan hjälpa dig se nån på ett sätt du inte förväntar dig
och se nåns perspektiv.
Vi växte upp med musikaler hemma.
Den största gåvan de gav oss var
att när en rollfigur sjunger ser man deras själ.
Jag vet inte vad jag skulle vara om jag inte fått den kunskapen
och deras kärlek.
Den här låten är inspirerad av dem.
Tack igen för att ni kom. Det var underbart.
Låten heter "Run Away".
Undertexter: Irene Peet