NETFLIX UVÁDÍ
Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kluci, jsme na cestě na stadion v Toulouse.
Zahajujeme zápas Toulouse vs. Paris SG,
propagujeme náš stadion.
Roro, kde je parkoviště,
- pod mostem? - Jasně.
Jsem na stadionu a nemám akreditaci.
Sekuriťáci mě tam nepustí.
Tak už nic. Poznali nás.
Naštěstí je to Toulouse a lidi nás tu znají.
Jak se máte, lidi?
V pohodě?
Celý svět sleduje, jak parkuju.
- Neboj, kryju ti záda. - Díky, to je fajn.
Ten plakát je hezký.
- Je! - Je to šílené!
Oli byl dnes ráno v nemocnici.
- Oli ráno, Oli odpoledne. - Jsme tady.
Vždy připraven, kámo.
Toulousané!
Jdeme na hřiště, brácho!
To je něco!
Jak je, lidi?
- Cítím se pod tlakem. - Vidíš, jak je to tu velké?
- Šílenství. - Je to stres.
Je to šílenství.
Neumím si tu představit koncert.
Já jo.
Lidi po celém hřišti,
i na tribunách. Bude to obří.
Je to splněný sen.
Ve 22 letech je to divné.
Jako bych o tom snil od dětství a teď se mi to splnilo.
Kdyby nám někdo řekl, že dvakrát vyprodáme stadion…
Není to skoro až moc?
- Je to skoro až moc. - Brácho…
Právě jsi vymyslel název toho dokumentu.
- Je to skoro až moc. - Skoro až moc.
- To je bomba, skvělé jméno! - To je.
To je dětský rap!
Jsme bratři z Toulouse. Rapujeme.
Je pravda, že bychom se chtěli rapováním živit,
ale takové věci jsou pomíjivé,
- nedá se na ně spolehnout. - Nejisté.
Bigflo & Oli jsou s námi. Milujeme je. Díky, že jste tu!
Dnes večer, Bigflo & Oli,
předáváme vám první zlatou desku.
Ruce nahoru!
Cenu za nejlepší původní píseň získává…
Bigflo & Oli, „La vie de rêve“.
Bigflo & Oli!
Říkáme, že Oli je srdce a já jsem mozek.
Můj vztah s bratrem je jedinečný,
protože jsme 100% spojení, jsme stejní.
Stejní a zároveň opak jeden druhého.
Jsme spojené nádoby,
trochu jako jin a jang.
Mou rolí je nás oba zastupovat.
Zosobňuji v kapele soustředění a strategii.
Moje role je do kapely přinášet
a rozdmýchávat energii.
Pak já musím říct: „Uděláme to, ne to.“
To má dělat velký brácha. Tak to funguje.
Žijeme společný sen jako bratři. Je to k nezaplacení.
Málokdo může říct, že si splnil své sny se svým bratrem.
Máme obrovské štěstí.
Jeden pohled, jeden úsměv, jedno mrknutí a víme.
Když je na jedné straně něčeho příliš,
musí toho na druhé straně být míň.
Čím víc se máme rádi, tím víc se štveme,
podporujeme a podpíráme, když je jeden z nás slabší nebo pomalejší.
Jsou to dvě energie, co se spojí.
Boj našich dvou energií nabíjí ostatní.
Je to těžké pro nás a dobré pro Bigflo & Oli.
Nikdo mezi nás nevstoupí. Tak to je.
Naše jádro je stejné, ale obal úplně jiný.
- Tak bych nás popsal. - Mluvíme stejnou řečí.
- Ale nepoužíváme stejná slova. - Ano.
Chceš, aby to znělo dobře v tom dokumentu.
Jistě, že chci, aby to znělo dobře.
Je to dokument. Nechci, aby byl o ničem.
- To, cos řekl, nic neznamená… - Tak jo, jdeme dál.
OTROV RÉUNION BŘEZEN 2019
DVA MĚSÍCE DO KONCERTŮ NA STADIONU V TOULOUSE
- Neviděl jsem tě. - Do dokumentu.
- Tady je první budova… - Něco nás napadne.
Možná dům nebo bar, něco takového.
Tady je druhá budova.
Tady uprostřed
jsou jen velké dveře. Obrovské.
Zdálky to vytváří dojem perspektivy, jako by za námi bylo město.
Což je i na obrazovkách, všude.
Shodneme se, že obrazovky budou obří?
Otevřené mají šířku asi 22 metrů.
To je super. Na stadion to musí být velké.
A ten tvar je skvělý na „Bienvenue chez moi“,
- s těmi názvy měst. - Rozhodně.
Můžeme udělat něco skvělého.
- Chci, aby můj nástup byl efektní. - Já vím.
- Přijet po zipline nad davem. - Na stadionu?
- Přiletět zezadu dopředu. - To je super.
Můžeme to zvážit, ale zipline je šílenost.
Je to…
O čem to mluvíme? Umíš si to představit?
„Poháněný zadkem!“ To by bylo.
SECURITY A ASISTENT
Pink Floyd havarovali letadlo.
Připomínám, že od 18:50 do 19:30
děláte rozhovor pro televizi.
Řekni jim od 19:00 do 19:20.
- Jdeme. - Díky, Dado, vedl sis skvěle.
Tak zatím, lidi!
Jdeme na to!
TECHNICKÝ MANAŽER TURNÉ
Máme problém.
Hasiči nám na pódiu zakázali veškerou pyrotechniku.
Venku to není problém.
To je jediná špatná zpráva.
Všechno ostatní… Mluvil jsem s kluky, co dělají Měsíc.
Mají ten, co jste použili ve videu.
Jak se ten Měsíc pohybuje?
Spouští se na čtyřech černých lankách.
Pak se přesouvá davem.
Včera jsme stopovali.
Trvá to šest minut.
Budeš mít tři lanka vedoucí dolů z Měsíce.
Bude to přesně, jako když jsme byli malí,
a na ulici byli ti týpci…
- Tak to nebude. - Jseš debil!
Flo, už to nezměníme. Proč to řešíš?
Protože se mi to nelíbí.
- Vadí mi, že to někdo musí tahat. - Na kabel je pozdě, řekni mu to.
Už je to ve výrobě, takže…
Kde se to dá použít?
- V U aréně? - Na stadionu a v U aréně, jinak ne.
Věřím v ten Měsíc tak na 10 %. Uvidíme, jak to bude vypadat.
Udělal bych něco jiného, ale moje řešení nefungují.
- Nedá se nic dělat, nezměníme to. - Dobře.
1 MĚSÍC DO KONCERTŮ NA STADIONU V TOULOUSE
A řekne se: „Vytáhnu katanu…“
Na poslední slabiku vybouchnou konfety v zadní části pódia.
Musí to zničehonic lidem vybouchnout do obličeje.
- Prostě je chceš přepadnout. - Přesně. Způsobit jim infarkt.
Víte, co jsem dostal k narozeninám?
Od rodiny a přátel?
Chcete to vědět? Připraveni?
Nic.
Když jsi byl malý, pozval jsem tvé přátele jako překvapení.
Nebyl jsi tak malý. Bylo ti 16 nebo 15.
Trucoval jsi ve svém pokoji. Byl jsem s nimi sám.
- Nesnáším překvapení! - Celé odpoledne.
Oli odmítl vidět své přátele.
Řekl mi, že je nechce vidět.
A pak je překvapený.
A na konci přijde výbuch.
Přestaň, Flo, sakra. Dneska tohle vynech.
Jde o to, že chci, aby to bylo akustické…
Jak chcete. Žádný problém.
Libesi, všechny jeho požadavky musím schválit.
Oli je z toho stadionu šílený.
Jednou mi poslal, jak někoho spustili ze stropu
a chtěl to udělat během koncertu.
Sakra, to je energie!
HUDEBNÍ ŘEDITEL
Kontraproduktivní energie na obou stranách!
Oba jste stejně otravní,
ale z různých důvodů.
- Kdy je Dynamo? - Zítra.
Mám toho dost,
mám chuť s Bigflo & Oli skončit.
Co se děje? Jsme tu sotva deset minut.
Nedělám si legraci.
Ne?
To je ale mizerná atmosféra.
Přestaň točit, brácho.
Vážně.
Na takovou zkoušku už nikdy nejdu.
Nemám to rád. Musíš s hudebníky nacvičovat sám.
Zkoušky mě budou bavit, nebo nepřijdu.
Je to jednoduché, poslouchej mě.
Už nepřijdu na zkoušku s takovou atmosférou. Nikdy.
Je to únavné. Všichni si z toho dělají srandu.
Jsi ve stresu jako před každou velkou akcí
a děláš do lodi díry, místo aby ses pohyboval směrem kupředu.
Jsi ve stresu a chceš vzít všechny s sebou.
Ale teď se bavíme o tobě, ne o mně.
Na schůzkách se chováš dětinsky.
Říkáš: „Do prdele, to nefunguje.“
To je k ničemu.
U OLIHO
Ahoj, jak se máš?
- Ahoj. JB. - Jimmy.
Co si objednáme? Sushi?
Léo? Juliene?
- V neděli? - V neděli?
- Su! Su! - Shi! Shi!
Tequila!
To pálí!
Zase mi volá Oli.
Ten kluk mi nedá pokoj.
Volá pořád. Nemůžu říct ne.
Liga mistrů…
Flo mi napsal:
„Chci spolupracovat se 7 JAWS sám.
Myslím, že je dobré dělat kolaborace sám, jako ten z PNL.“ Fajn.
Budeš taky svobodnější.
- Je to příležitost. - Zvláštní.
Chce dělat hudbu beze mě.
Raz, dva, tři, teď!
- Pozor na brzdy! - Najel na dlažební kostky!
Jeď!
Měl dobrý start.
Rychle!
Máš ho! Teď!
Nabral jsi lavičku!
- Splníš mi sen? - O co jde?
- Můžeme dát freestyle? - Jasně.
Je to dobré!
Co to děláte?
- Neměňte se. - Díky, kluci.
- Zůstaňte stejní. Milujeme vás! - Díky.
Tvoje vlasy!
Jestli příští rok odjedu do Paříže, tak i proto, že tady mám jen vás dva.
A Oliho.
Oli mě bude pronásledovat až do smrti.
Jel by za mnou i do Timbuktu.
- Máš se? - Jo, bezva.
Jak je, brácho?
Dnes jsme zpět tam, kde jsme vystupovali poprvé.
- Šílenství. - Tady to všechno začalo.
Před šesti, sedmi let jsme byli v Rap Contenders v Dynamu.
Před 30 000 diváky jsme měli 300.
Včera jsem se opaloval. Cítím se skvěle.
Pozdrav Suétona.
- Suétona? - Jo.
Se Suétonem se vždycky mazlíme. Spali jsme spolu.
- Co? - Spali jsme spolu!
Jo, přesně tak.
Když jsme poprvé hráli v Dynamu,
lístky se prodávaly tak špatně,
že jsme sami rozdávali letáky u nás na střední.
Nutil jsem spolužáky, aby přišli.
Oli měl dnes odpoledne nápad.
Chce zazpívat naši první písničku.
Úplně první.
Díky, to je od nás vše.
Dynamo!
MAMINKA
- Líbilo se ti to? - Bylo to skvělé!
Moc se mi to líbilo!
To je dobře!
Je skvělý pocit si to takhle užít.
- Cítíš se dobře? - Naprosto.
Jsem rád, že jsme to před tím stadionem udělali.
Člověk si to srovná v hlavě.
PAŘÍŽ
Včera jsem byl v klubu.
Spal jsem ve spodním prádle, zpocený, sám, bez holky.
Bude to velký stres.
- Ahoj! - Ahoj!
- Těší mě. - Jak se vede, brácho?
- Jak se cítíte? - Ve stresu z toho setkání.
- Potěšení je na mé straně. - Díky.
Jsem v baráku s Bigflo & Oli!
Děláme velké koncerty.
Tohle video dokazuje, že nelžeme…
Dobře.
To je šílené!
- To je síla. - Díky.
Vy mou pomoc nepotřebujete!
Jde o to, že děláme…
- Stadiony. - Stadiony, letos.
Video bude na YouTube
a taky součástí show.
V úvodu.
- Pustíme se do toho. - Připraven!
KAMARÁD Z DĚTSTVÍ, BEATBOXER
- Jo, o to se snažíš! - Ano.
Je tak skvělý herec!
Jsem v pohodě, díky.
A ty?
- Hele, jak zírám na Floa. - To není možné!
Pohled, který říká: „Budu mlčet.“
Přetoč to zpět.
Dívám se na Floa, ne na Willa. Jako bych neměl respekt.
- A hosté? - Deschamps, Drucker, Jamel,
Gad, McFly a Carlito, Zebda, Michel Sarran.
- Zklamaný? - Ne.
Chyť to a show na stadionu bude hit.
Chyť to, aniž bys to vylil, a obě show na stadionu budou hit.
Chyť tohle za ostří, aniž by ses řízl, a obě show budou hit.
Hoď to!
Jdeme?
Myslím, že můžeme.
Flo, mám alergickou reakci. Zas to samé.
Málem jsem ráno volal sanitku, nemohl jsem dýchat.
Podívej se mi na oči. Vždyť mě znáš.
Už toho mám dost.
- Podívej se mi na oči. - Už tě mám dost!
Nevím, nic nevidím!
Ani trochu, nic.
Nikdy nejsi nemocný. Nic ti není.
10 DNÍ DO KONCERTŮ NA STADIONU V TOULOUSE
Chci jediný reflektor mířící přímo na mě.
Až zazpívám „je me contente pas“, rozsvítit.
Budeme stát před vypínačem…
Dělej vypínač.
Řekneme…
Pět,
čtyři, tři, dva, jedna…
A pak…
Teď!
Chceš to ukončit spoustou basů?
- Není třeba. - Dobře!
Na konci „Sur la lune“, na probuzení,
- bude… - Ohňostroj?
Přesně tak. Ten seshora, padající hvězdy.
Tohle… Je škoda to použít během ohňostroje.
Podle mě bychom tím měli skončit.
„Díky, to je od nás vše!“
Namotivujte se, kluci. Je to stadion, úsměv!
Za deset dní.
Je to čím dál víc stresující.
Stejně nemáme na vybranou.
2x NA STADIONU! 24. A 25. KVĚTNA 2019
Toulouse!
Za devět dní.
POP-UP OBCHOD
Jestli se to povede, nebude pršet, všichni budou spokojení, bude to zázrak.
Snili jsme o tom roky.
Nevymýšleli jsme to v místnosti z ničeho,
jakože: „Děláme show, jsme v průšvihu.“
Skoro si přeju, ať už je po všem.
Chci, aby to už bylo.
Nemůžeme to zkazit. Děláme to dvakrát.
Nejde říct, bylo to rychlé.
- Bude to legendární. - A co atmosféra?
Bude to ta nejlepší show s nejlepší atmosférou.
Pojď, Flo. Plácni. Devět dní.
Je to dlouhé…
…naplánoval ohňostroj.
Tady bude publikum unavené…
Same, co říkáš na pátek?
Není nic…
Myslel jsem…
Prosím, fotku s týmem.
Je to nemožné.
…pronajmout náklaďák.
V pátek hlásí přívalové deště.
Nemohli jsme mít větší smůlu.
Jo.
Tři litry za hodinu,
říkají ti parchanti.
Víš, co to je, tři litry za hodinu?
Nevěřím, že bude pršet.
Podívejte na mapu Francie. Je to neuvěřitelné.
Je to legendární.
„Francie má dobré počasí. Ne úplně...
Jedna malá vesnice stále odolává slunci,
aby posrala sen dvou místních mladých mužů:
Toulouse.“
Nebude pršet.
Ne v Toulouse.
Ne ty dva dny…
na které čekáme už 23 let.
Všechno, co jsme udělali, abychom zvrátili osud…
Ale vždycky to bylo tak.
Teď jsme v časoprostoru a…
A lidi říkají: „Teď projedou okolo!“
A chlapi z nahrávacích společností: „Držte je!“
- Pojďte sem, všichni! - Padák nikdy nikdo nepoužil.
To není normální.
To nemůže být normální.
To jsou výrobníky mlhy.
PRODUKČNÍ
Na stadionu je jich hodně.
Nakonec chci trochu světla a pak tmu,
zatímco Flo nastoupí.
Měsíc je úžasný a načasování není špatné.
Dobrá práce!
Díky moc.
V sobotu bude na trávníku 17 000 lidí.
Budou se mačkat. Znám to. Vzadu nikdo nebude.
Spokojený s pódiem?
- Je to super. - Je to super, že?
Tohle uvidím. Stůjte uprostřed.
Sakra.
A zase zavře.
- Řekne: „Tak jo, to nedám!“ - Ciao!
- Je to zvláštní. - Šílené.
Nemám slov.
Budu rychlý. Štěstí, lásku, užijte si tyhle dva dny a svou práci.
Zvedněte sklenice! Ať žije stadion a Toulouse!
„Znáš Broadway?“
Všechno to začalo touhle větou.
- Tak co, je to stres? - Trochu.
Sedím vepředu.
- Dík. - Mohl bys někoho pozdravit?
Jasně.
Moji ženu.
- Jak se jmenuje? - Leila.
Ahoj, Leilo, jsem tu s tvým mužem. Je to pracant.
- Zítra hrajeme na stadionu. - Já vím!
Dva dny. Jsem ve stresu.
Jdu spát, musím si odpočinout.
Z čeho jsi ve stresu?
Chci, aby všechno klaplo.
Bude tu spousta lidí.
Když necítíš stres, není to dobré.
Ciao, lidi, zatím.
- Hodně štěstí. - Díky!
- Selfie? Dcera tě miluje. - Dobře.
ŘÁD UMĚNÍ A LITERATURY
McFly a Carlito, zvedněte to, prosím.
Jen jedna věc. S fotkama to vypadá hrozně působivě.
Bude to šílené. Poslyš, na zítřek dali…
v předpovědi počasí oranžovou.
Mají celou škálu barev,
od modré po červenou a červená je maximum.
Těsně před červenou je oranžová.
Jsi v pohodě, nešílíš z toho? Trochu?
Jo, ale spíš kvůli věcem,
jako je počasí,
nad kterými nemám kontrolu.
Jasně.
- Tak jo, odpočiň si. - Bene?
Zítra přijď do obchodu a vezmi si, co chceš.
Moc rád.
Ale neměj žádné kecy, jsou stydliví.
Upřímně, pár návrhů vypadá super.
Ostatní bych na sebe nevzal. Znáš mě.
Tohle?
To bych nenosil, brácho.
To jsem navrhl já, ty vole!
To je můj čas, videohry.
Někdy si říkám,
že dělám tuhle práci, abych se takhle uvolnil.
Jsou to sliby z dětství,
jenž řídí tvůj dospělý život.
Je…
předvečer nejdůležitější chvíle mého života.
Vážně.
Jako by se zastavil čas. Neslyšíš nic,
jsi ve své bublině.
Náš největší sen
je pro někoho jen fajn večer. Dodává to perspektivu.
Když začneš velký projekt,
všichni, veškerá energie, tě táhne dolů.
To je to nejtěžší.
Jako bychom dělali něco, co nemělo být.
Mám hrůzu z toho, že tam nikdo nebude.
Vím, že je to hloupé, ale mám to už od dětství.
Bojím se… Říkal jsem Floovi, že možná lidi nepřijdou, když uvidí, že má pršet.
Možná nepůjdou ven.
Pamatuju si jeden koncert, kde byli čtyři lidi.
Na konci jsem brečel, protože tam nikdo nebyl.
Dělá mi starosti to, co nemám pod kontrolou. Technika.
Obrazovka, která se nerozsvítí. Víš?
To si představuju. Jinak jsme připraveni.
Začíná to být jako sen.
Cítím se lehce.
Kupodivu už se necítím tak vystresovaný.
Mně před koncertem nikdy nebylo tak zle.
Nechápu, že nejsi ve stresu.
Odškrtávám si ze seznamu něco velkého.
Je to zvláštní. Musím obrátit list a založit další seznam.
Splnit si sen znamená zabít ho.
SEN
To je na tom smutné.
Co má člověk dělat pak?
DEN D PRVNÍ KONCERT NA STADIONU
Mí bratři, je den D.
Dnes a zítra, doma v Toulouse.
Zítra se na vás těším.
Jen vám chci popřát štěstí.
Posílám vám všechnu svou sílu.
Jsem si jistý, že budete skvělí.
Máme tolik basů, že praskla budova poblíž stadionu.
Naštěstí neprší tolik.
Je to jak v Bretani.
Není cesty zpět.
Je to v pohodě, neprší tolik.
Je to lepší než ráno.
Dnes ráno to bylo nejhorší.
Tohle se dá.
Na velké koncerty prší. Na Prince taky.
Na největší koncerty prší,
ale pořád je to otrava.
To je hustý.
Zavřeli kvůli nám most.
Dobrý, kámo?
Jak je?
Aspoň není zima.
- Dobrý? - Dobrý, a ty?
To děláte vy? Děláte Woodstock?
Jsem rád, že tu jste, kluci.
Odpočinete si předtím trochu?
Ne, už nás čeká jen stres.
Takový stres jsem nezažil. Měl jsem noční můru…
Byl jsem v šatně, slyším začátek úvodní hudby,
vyběhnu na chodbu a ta je nekonečná!
- A… - A jsi nahej!
Přijde chvíle, kdy bych měl být na jevišti,
a já tam nejsem.
Všichni jsou zklamaní, je to peklo. Probudilo mě to!
Prší i tady…
Největší stres v životě.
Doufám, že si užíváš dovolenou. Tady Bigflo, nemůžu zapomenout.
Dělám jiné věci, užívám přestávky. Ale chybí mi to, jsem závislák bez dávky.
Slyšíš ten hluk?
Je venku ještě hodně lidí?
Bojím se, že kotel bude vypadat prázdně. Tenhle koncert není vyprodaný.
Rozdíl mezi oběma daty je 6 000 lidí. Nevšimneš si toho.
Jsou venku lidi, nebo ne? Vážně!
Oli, přestaň!
Stres narůstá!
Začíná mi být horko.
Dobře, jdeme.
Pojďte, kluci!
Jdeme!
Jdeme.
Lidi, soustřeďte se. Je to super!
To je tak obrovský tlak!
Hele, poslouchej, musí to zesílit.
Zesílit zvuk od diváků.
Vždy tu, vždy připraven, vždy v přítomnosti, vždy s úsměvem.
- Můžeme? - Můžeme.
Přátelé, kamarádi.
Je mi 70, sedím v houpacím křesle
a říkám vnoučatům: „Hrál jsem na stadionu.“ Soustřeďte se!
- Jak ti to přišlo? - Šlo to, ale…
Měli jsme problémy se zvukem.
- Říkal jsem to Maxovi. - Lidi nejsou…
Jsou spokojení, ale ne…
- Jsem šťastný. - Bylo to skvělé.
- Na začátku jsi byl vystresovaný! - Jo.
Přitlačili jsme a lidi byli…
Bylo to legendární.
Oli plaval. Viděl jsi to?
Do mikrofonu natekla voda.
Zvuk nebyl dobrý. Lidi vnímali tu energii,
- ale něco tomu chybělo… - A ohňostroj selhal!
Kluky nenapadlo přidat mikrofon. Lidi v zákulisí vyšilovali.
Ale vážně, léky a spát.
DEN 2 DRUHÝ KONCERT NA STADIONU
Šťastný stadion Toulouse, bratři!
- To je krása! - Je to těžké!
To je dárek?
- Páni! - Moc se mi to líbí.
Jsou super, brácho.
Právě čtu Dépêche du Midi: „Bigflo & Oli triumfují na stadionu.“
Zní to jako…
Nezlom mu teď nohu!
Budu venku.
Nějaké rady?
Jsou nažhavení!
Vždy tu, vždy připraven, vždy v přítomnosti, vždy s úsměvem.
- Připravit! - Jdeme!
- Nech tam všechno, brácho. Užij si to! - Jo.
Pět, čtyři, tři,
dva, jedna!
Dejte do toho srdce!
Všichni!
Hlasitěji!
Cože?
Jen stadion!
Sami!
I vzadu.
Kdo neskáče, není z Toulouse!
Toulouse, to je od nás vše!
Ano!
Skvělá show!
MANAŽER
Dokázali jsme nemožné.
Díky všem.
Oli?
Jdu odpočívat. Mám vás rád.
Podepsal by ses mi pro tátu?
Tak rychle.
Ušli jsme daleko.
Dobrá práce, jsem hrdý.
Libesi, výborně, brácho. Za naši kariéru dlužíme tobě.
Lidi byli skvělí.
Bylo to šílené. Ty ovace...
PRODUCENT TURNÉ
Našel nás na ulici, parchant.
- Hateři? Serem na ně! - Hateři? Serem na ně!
Kurva.
Byla tam tma, šel jsem na vzduch.
- On nemá emoce. - Ale jo, byl jsem dojatý.
Byl. Snažil jsem se to skrýt.
Ale už nemám žádnou energii. Vydal jsem všechno.
- Jsem mrtvý. - Chceš vodu?
Krvácí ti prst na noze.
No jo.
Dupnul jsem a rozbil podlahu.
Takhle…
- Tu si nechám! - Jo!
- Skvělá práce! - Díky, mami.
Bylo to vážně šílené.
Teď už můžeme umřít.
Přátelé, mám tu dárky pro Oliho k narozeninám.
Dárky!
To je od Universal.
To není špatné.
Harryho miluju.
Není to jediný dárek!
Oficiální zápisník Harryho Pottera.
- Není to jediný dárek! - Naštěstí.
Co jste si mysleli?
Že to jsou jeho dárky?
Líbí se ti Keith Haring?
Páni, jsem v šoku.
- Moc děkuju! - Prosím velký potlesk!
- Nejlepší dárek. - Silněji!
Zavolám ti.
Ukradnu ti telefon.
Co se diskrétnosti týče…
Dneska mi došlo, že jste hvězdy.
Uniklo mi to.
Jste hvězdy!
Takový randál!
Srát na to vedro!
A všichni!
Srát na to vedro!
Udělej to na pódiu.
Srát
na to vedro!
Srát na to vedro!
Vy nejdete dovnitř?
- Ne. - Proč?
Nezvládli jsme to.
Nemáte lístky?
- Ne. - Chcete dovnitř?
- Jo. - Pozvu vás.
- Jděte tamhle k bráně. - Díky.
Užijte si to.
- Díky moc. - Není zač.
Ukážeš jim, kudy do kotle?
K té kartě pasuje jen jeden roh, že?
Jo!
Budu držet roh tvé karty.
Postav se.
- Tak, podívej se do kapsy. - Ne!
Počkejte!
Ustupte!
„Nechte mě být!“
- Vracíte se hned? - Ne, zítra.
Soukromá letadla jsou šílená. Opustili jsme Toulouse v 19h.
Odehráli jsme koncert a zítra ve 14h odlítáme.
Pak hrajeme v Lyonu.
A ve dvě jsme v Toulouse.
Vím, jak se jmenuje. Vzpomenu si.
Chodil s ní na střední.
Ahoj, všichni.
Ahoj, kámo, šťastnou cestu.
- Mějte se. - Šťastnou cestu.
Jedeme!
DVA MĚSÍCE DO LA DÉFENSE ARENA V PAŘÍŽI
- Same! Jak je, brácho? - Bezva.
- Co ty? - Užil sis dovolenou?
Budeme mít pauzu rok a půl.
- Vážně. - Děláš si srandu.
Přísahám, že to poprvé dodržíme.
Bude to divné, ale děje se to.
Pamatuješ tu velkou pauzu mezi deskami?
Trvala dva týdny!
- Fakt to tak bude. Nedělám si srandu. - Dobře.
Prospěje nám to. Vydali jsme „Promesses“, lidem se líbí, ale není to…
Je to přílišná spotřeba.
Musíme udělat krok zpět.
Potřebujeme video na promo do Kanady.
Na Bell Centre.
Mimochodem, prodává se dobře. Jsme na šesti.
Je to šílené. 6 300.
Dobře. New York?
Ten rozpočet v New Yorku bude katastrofa.
V jedné písničce jsem zmínil Nouméu. Už jsme se tam nevrátili.
Pojedeme. Bude to jak dovolená.
- Prosinec? - Všichni souhlasí?
- Ano. - Jedeme.
Ty lístky jsou moc drahé.
Na Novou Kaledonii jsou moc drahé.
Padesát v kotli?
Za stání lidi nezaplatí 50 eur.
Máš čtyři děti a jsi na 200 eurech.
Prosím, porovnejte ceny.
Zjistěte, kolik stály lístky na minulé koncerty.
Rozpočet na „Solidaire“ v Zénithu?
Techniku a logistiku můžeme vyškrtnout a partneři jsou osvobozeni od daně.
Můžete jim říct, že každý, kdo se zapojí,
získá reklamu a prezentaci na Instagramu.
Uděláme 250 a přidáme z vlastní kapsy.
Chci dosáhnout pěkně znějícího čísla.
„Bigflo & Oli a jejich hosté dnes společně.“ A je to!
Dnes je velký den.
Jsme v Universal a náš otec podepisuje smlouvu.
- Tati, jsi šťastný? - Jsem dojatý.
- Dojatý? - Dojatý.
Úžasné.
- Vítejte. - Moc vám děkuju.
Všechno je možné, jak by řekli Bigflo & Oli.
Golf TDI, R-line.
Páni, koukej na to!
Barva šedá…
- Našedlá? Co je to za barvu? - Bílošedá.
Na slunci vypadá jinak. Je to fajn barva.
Ale je to… Myslel jsem si, že… Co to dělá?
Vidíš to auto? To je tvoje auto.
To jako fakt?
Běž si ho prohlédnout!
Počkej.
Jsem v šoku, vážně?
- Plníme slib. - Proč?
Před deseti lety jsme ti slíbili auto.
Sakra, je pěkné, i ty ráfky.
Kluci…
Díky. Jste blázni.
Hodně jim dlužím.
My hodně dlužíme jemu.
Dlužíme si navzájem.
Já mám Golf, paráda!
FINÁLE TOP 14 STADE TOULOUSAIN - CLERMOND FERRAND
STADE TOULOUSAIN SE PO OSMI LETECH STÁVÁ ŠAMPIONEM FRANCIE
Jsme šampioni!
Koukejte na tu vřavu!
Díky, to je od nás vše. Jsme Bigflo & Oli!
Díky moc!
Toulouse, udělej bordel!
Představ si… Flo!
Ztlum to. Text k téhle písničce…
Poslouchej, je to dobré, ale jiné. Není to…
Je to…
Máme dobrou melodii.
Tak jo.
Dojímá mě to, brečím.
- Proč jsme to nevydali? - Já brečím.
Proč jsme to nevydali, Flo?
- Proč? - Počkáme na správnou chvíli.
Počkej na mě.
Zestárli bychom.
Je to na návrat!
ZÁŘÍ 2019
New York,
rozlehlé město,
starobylé město,
které se třpytí okázalostí.
Nezapomeň, že může kdykoli zhasnout.
Rád se tam vrátím,
byl to úspěch a všechno dopadlo dobře.
Všechno šlo podle plánu.
Nedělej, žes to naplánoval. To je nemožné.
Chtěli jsme hrát Zénithu, ale na stadionu?
Čtyřicet tisíc lidí v Toulouse, Čtyřicet tisíc lidí v Paříži.
- Mazec. - Kde jsme teď?
Paříž, Toulouse, New York, nevím.
Jsme v New Yorku!
VÝKONNÝ ŘEDITEL YOUTUBE MUSIC
Přišel jste na malé umělce, jako jsme my?
- Jste velcí umělci. - Ve Francii.
Tady nejsme nic.
Je to světový byznys. Nejen ve Francii...
Nerozdělujte nás. Spojte nás, chlapče!
Proč je tu šéf YouTube?
Jsem v šoku. Proč je tady?
- Nechápu to. - Jsem v šoku.
Je tu šéf.
Děláme to pro fanoušky, kteří sem přišli, ne pro šéfa.
- Však víš. - To je pravda.
Všechno pro lidi.
USA!
Pohyb, kluci! Usmívejte se!
New Yorku, máte se?
Jo!
Byli jsme v Zénithu, v Toulouse,
v Aréně, všude! Sledujeme vás!
- Z Anglie? - Z Ameriky.
- Odkud? - Z Brooklynu!
Viděli jsme vás v The Voice. Já jsem vás viděla. Byli jste úžasní!
Tak.
Je z Mexika. Žije tady.
Naučila se francouzsky z našich textů. Mazec.
- To je skvělé. - Moc díky.
Je z Maine.
- Díky. - Díky moc.
Takže musíš podepsat…
RAPPER
…každou stránku,
a jsou tři kopie.
A je to.
To stojí za potlesk.
Nealkoholické šampaňské.
- Ty nepiješ alkohol, ne? - Ne.
Další otravný rapper jako my.
Ne.
Vítej. Budem tvrdě pracovat.
Teď je to oficiálně tvá práce.
Jsi rapper, umělec.
Tohle je začátek L au Carré.
Musíš na tom pracovat každý den.
Každý den, rozumíš.
Když to nevyjde, aspoň si to užijeme.
Ne, ale…
Jsem hrdý na to, že inspirujeme
další mladé umělce, další mladé podnikatele z Toulouse.
Díky za tu cenu.
Raz, dva, tři!
Raz, dva, tři. Ano!
Za dva týdny si řekneme o další!
Na. To je povaha hry, brácho.
V Toulouse mě nikdy nikdo neurazil, jako že „milionář na koloběžce“.
Takovou kritiku jsem nikdy neslyšel.
- Mě někdo v Toulouse nadával. - Jo.
Řekl: „Jsi milionář a jezdíš na koloběžce, kreténe.“
Ach jo.
- Ta urážka nedává smysl. - Ne.
Místo „kreténe“, měl říct: „To je skvělé!“
Myslím, že to jen vyjadřuje vztek.
Jako…
„Nechovej se jako…“ Nevím, co tím myslel.
Byl to idiot.
- Ahoj, jsme Bigflo & Oli. - Živě z hudebních cen NRJ.
Díky!
Jeden z vás s námi půjde na udílení cen NRJ.
Bude nás sledovat všude.
- Nervózní? - Trochu.
VÍTĚZKA SOUTĚŽE
Jsem z takových akcí nervózní.
Nejtěžší je probudit se psychicky.
No tak, Coco!
Jsem vzhůru. Proboha.
Dnes večer, Bigflo & Oli!
Prosím, pospěšte si.
Bigflo & Oli.
Potřebují představit?
Platinová deska v roce 2015…
Trojitá platinová deska v roce 2017.
Vy jste bratři…
Bratři se hádají a hašteří.
Je snadné nebo náročné pracovat s rodinou?
Pár fotek.
Pozor.
Největší umělci a největší hity jsou na NRJ!
- Po tomhle to přijde. - Video roku!
„Promesses!“
Ztratil jsem kontakt s mnoha přáteli. Nemám čas.
- Vyhovíme všem a je hrozně pozdě. - Jen fotky.
- Jaký máte život? - Život snů.
- Dík za pozvání. - Dík, že jste přišli.
Prohráváme. Ne, vyhráváme.
To jsem nikdy neřekl! Blázni.
Vymysleli si rozhovor.
- Chci dovolenou. - Už bude konec.
Mami, co říkáš na lidi z Québecu?
Jsou neuvěřitelní!
- Díky. - Díky.
Koncert v Défense Areně v Paříži,
největší aréně v Evropě.
JEDEN DEN DO KONCERTU V LA DÉFENSE ARENĚ, PAŘÍŽ
Šlo to fakt dobře.
Byl to dlouhý večer.
Sakra, to je ono!
- Lidi fantazírují. - Mají své představy.
Představují si, jak jíme humra, všichni se baví…
Šampaňské…
Nemají představu. Máte plán, váš rozvrh je šílený…
Je to extrémní!
To moc rád slyším.
Je to práce, ale lidi si to neuvědomují.
- Lidi si to neuvědomují. - To je také cílem.
Je neuvěřitelné, co přišlo po NRJ. Jsem v šoku.
Plocha není tak velká
ve srovnání se stadionem.
Mám otázku: plány na rok 2020, prosím, kluci.
Na rok 2020 máme plány do začátku března.
Od začátku března dál se ani nehneme.
- Nemáme žádný plán. - Dobře.
Je to vaše osobní přání?
Máte toho dost?
- Brácha to potřebuje. Vážně. - Chcete jet…
On se pořád směje, ale psychicky na tom není dobře.
Ale máš i jiný život!
- Neexistuje jen hudba! - Už nemůžu. Mám dost.
Flo potřebuje pauzu.
Pracujeme nonstop už šest let.
Jsem velký bratr a všechno plánuju už od střední.
Měl jsem v hlavě plán,
všechno promýšlím předem…
Musíš si odpočinout.
Mé plány se uskutečnily. Bylo to skvělé, ale co dál?
- Nevím, jakým směrem se dál vydat. - Dobře.
Připraven? Raz. Dva.
- Tři. - To bude hovadina.
Paráda! Kdo to vymyslel? Igor?
Díky, kluci!
- Ahoj. - Ahoj, Jeremy, jak se máš?
VÝKONNÝ ŘEDITEL
- A vy, všechno v pořádku? - Ano.
ŘEDITEL POLYDOR
Od stadionu se už jen těším.
Chci tam už jít. Tohle je to nejhorší.
Posledních 40 minut…
Těsně před.
Rozehřál jsem je!
- Šlo to dobře? - Byli nadšení!
- Byli rádi, že tě viděli. - Začíná se to plnit?
Za sedm minut jdeme.
- Které máš na jeviště? - Beru si Vis.
Pierre-Gilles píše: „Jsou nažhavení“.
- Paříž mě vždycky stresuje. - Je to hlavní město.
Pojď.
Pět, čtyři, tři…
Dva, jedna…
Abych řekl pravdu, nejdřív jsem si říkal…
budu myslet na ty, kteří v nás nevěřili.
Ale neudělám to! Myslím na ty, kdo nám věřili, na rodinu!
Ruce nahoru!
Díky, to je od nás vše. Jsme Bigflo & Oli!
Na, napij se vody.
Do prdele, to bylo super!
Byla to náročná show.
Ale bylo to úžasné. Bylo to…
- Publikum bylo… - Ta hala byla tak velká!
Lidi byli tak milí a šťastní.
Bylo tam víc okolního hluku, ale všichni dávali pozor.
Myslel jsem, že po koncertu v Bercy
se nebudu dojímat, ale bylo to hrozně emocionální.
Taky jsem poprvé brečel, to ti můžu říct.
- Kdy? - Než jsem vyšel.
- Pak taky, znáš mě. - Já… Sakra.
Byl jsem jak neřízená střela.
- Fyzicky jsem… - Poranil jsem si ruku.
Bylo to šílené.
Přijdu na pódium a jako vždycky, od dětství…
Máma. Vidím ji 400 kilometrů daleko.
Moje matka. Okamžitě.
Daniel Auteuil je tady.
Počkej.
- Daniel Auteuil je tady? Prima! - Vydrž chvilku.
Desetkrát jsem brečel.
Smál jsem se. Tančil jsem.
Vstoupil jsem do třetího tisíciletí.
Díky synovi jsem rap znal, ale teď jsem si ho zamiloval.
Moc děkujeme!
- Odpočiň si. - Zkusím to.
- Mějte se, díky. - Nashle.
Viděli jsme čtyři želvy
a jedna byla takhle velká!
Přímo pře sebou uvidíte malé žraloky.
Pošleme Bobbyho, protože je tam žralok tygří.
Krvácím.
A všichni!
Teď!
Dva roky nehrát, to bych radši umřel.
Bude to jako znovuzrození.
- Nebude to znovuzrození. - Ale jo.
Dva roky bez koncertu?
KOLEGA
Posledně jste pak hráli stadiony.
- Nevěří tomu. - Myslím to vážně.
Já budu na všech festivalech. Pozvali mě Tryo, budu rapovat.
Sám, jasně.
Dělám si pauzu…
Z donucení. Musím.
Chápeme.
No, bude to těžké.
První rok mého života bez hraní
minimálně od mých 13 let.
Budete mít šok. Bude to delší pauza.
Jen s těmi projekty, které máte,
s nahrávací společností, filmem a dalšími,
to všechno bude chvíli trvat.
Pak se vrátíte do studia
a věřte mi, že budete chtít nahrát album lepší než ta předchozí.
- Ano. - Nemyslete si, že to bude
jen 12 až 15 měsíců. Věřte mi.
Přesně tak. Ta pauza bude…
- Jo. - Co bude, bude.
Přesně.
Floovi to bude chybět víc, než si myslí.
Určitě.
Jdeme na hostinu.
Nehýbejte se.
- Hotovo. - Díky moc.
- Dobrou chuť. - Dík.
- Užijte si večer. - Díky, ty taky.
V Toulouse už nemůžu chodit ven, jít v klidu do restaurace.
Osmdesát sedm procent lidí mi řekne o fotku.
Tady, brácho.
Jak lidi vidí celebritu, znamená to pro ně fotku.
Dřív to tak nebylo.
Díky.
Poslední.
I ti, kterým jsou naše písničky ukradené,
se vyfotí, protože jsme slavní.
Je to společenská záležitost. Je slavný, chci fotku.
Moc to analyzuješ.
Ne! Lidi vstupují do mého osobního prostoru.
Je to součástí práce, kterou jsme si vybrali.
Má práce je dělat písničky
a koncerty, ne se nechat fotit.
Nejen písničky. Musíme mít videa, díky kterým nás lidi poznávají.
Bohužel, částečně to je součástí té práce.
Řekl něco, s čím musím souhlasit.
Jde o chování těch lidí.
Když ti lidi… Vy se chystáte jíst.
Předstírej, že jíš.
„Promiňte!“ Vydržel bys to?
To jsem viděl mnohokrát.
Jsem tak lidský, že mě takové chování šokuje.
Vážně.
Ale když vidíš pěknou scenérii, dobré jídlo, něco krásného, krásné auto,
instinkt naší generace je udělat si selfie.
- Nejsme auto. - Jste. Jsi symbol.
Když uvidím Maradonu, požádám o fotku, abych ji mohl ukázat tátovi.
Ano, ale vezmeš v potaz okolnosti.
Když bude sedět stolu s přáteli, nepůjdeš tam.
Rozumím vám, ale jste moc negativní.
Já myslím,
že zažíváme bláznivé věci,
- a tohle je jejich rub. - To nikdo nepopírá.
Ty když vstaneš, máš energii tady.
Abys ji spotřeboval,
potřebuješ celý den!
Já už ráno mám málo energie.
- Je to pro tebe citlivé téma. - Samozřejmě!
Jsem unavený.
Pozor.
Chci, abys mě natočil.
Ano, potom. Už jsem tě natáčel.
- Pozor. - Ne, nenatáčel jsi mě.
Natoč mě.
Mám pocit, že jsem ztratil směr, jako bych byl uvnitř stroje,
v raketě, která letí tisíc mil za hodinu.
Žijeme v době příběhů. Příběh na Instagramu visí 24 hodin.
Je to symbolické.
Tvůj příběh po 24 hodinách zmizí a ty s ním.
A to lidi děsí.
Na sociálních sítích jsme zahlceni hromadou oznámení.
Nejdřív jsme slíbili, že odpovíme všem.
Vzpomínám si,
že jsme se střídali na Facebooku,
ale proti síle toho čísla se cítíš maličký.
Začalo toho být moc, mimo naše možnosti.
Témata byla složitější.
Museli jsme ty dveře přivřít.
Lidi za mnou chodí a říkají: „Můžu si tě vyfotit, miluju vaši hudbu!“
aniž by pozdravili, cvaknou fotku a jdou.
„Díky, Oli!“
Abych řekl pravdu, s tím bojuju.
Někdy je to nepříjemné, protože ty lidi neznáš,
nikdy jsi je neviděl, ale oni tě znají z písniček, znají tvůj příběh.
Odpovídá to hodinám, nebo spíš týdnům povídání.
To je pro umělce těžké. Není z toho úniku.
Lidé vás vidí jen jako umělce.
Je za hranou, když vám zvoní na zvonek, zjistí si adresu vašich rodičů,
když se snaží dostat k vaší rodině a do osobní bubliny.
To je mé soukromí.
Chráním si ho.
Na rozdíl od Oliho mám problém být celebritou,
focením a tak,
ale ne, když jde o fanoušky.
Kupodivu, čím větší je někdo fanoušek,
tím větší mají respekt,
tím lépe reagují na situaci.
Moc koncertů, moc rozhovorů v rádiích a televizi, moc všeho.
Byl to náš sen, ale když je toho moc, chceš se vrátit do reality.
- Ahoj! - Je to tu krásné!
Přijdete na koncert?
Díky, lidi!
- Tahiti! - Bude to bomba!
Co se stalo tam na straně?
Spadlo to, protože lidi na Tahiti jsou tak natěšení?
- Je to jak z Černého zrcadla. - Sakra, to je moc.
- Dobrý, vy tam? - Jo!
Samozřejmě. Ať žije diskrétnost.
Pár slov k těm, se kterými se už neuvidíme.
Moc jsme si to tu užili.
Máme velké štěstí.
Upřímně, bude nám to chybět.
Jen žertuju. Čeká nás Zénith!
Jo!
Flo, gin s tonikem na čtyřku.
Pro koho je ten gin s tonikem?
Odpovězte na mou otázku!
Gin s tonikem, čí to je?
Mám tu dvě virgin piña colady.
DESET DNÍ PŘED POSLEDNÍM TURNÉ
První je super.
Ten druhý.
Před deseti lety jsi mi k narozeninám udělal video.
Moc mě dojalo. Udělal jsem jedno pro tebe.
Ahoj, Flo, tady Bob!
Doufám, že se máš dobře.
Všechno nejlepší k narozeninám!
Co to bude?
Cos to vymyslel?
Čas plyne tak rychle.
Ale ne, když se držíš kouzel.
A je ještě lepší, když jsi obklopen skutečnými přáteli a těmi, na kom záleží.
Přišel jsem ti předat vzkaz.
Všechno nejlepší, Flo.
Držte se!
Ty máš ale bratra!
Jen abys věděl!
Tvůj bratr přijel až do Bradavic, aby mě nahrál.
Moc rád vás spolu vidím.
Ještě jednou, vše nej.
Co je to?
Co to do prdele je?
Našli to v továrně, kde pracoval se strejdou.
To napsal sám Drake?
Povím vám o své vzpomínce, ke které se často vracím.
Před časem se mi vrátila a myslím na ni skoro každý večer.
- Co je, Jean-Pierre? - Nic.
Čtu si. „AZF v Toulouse.“
Výbuch!
Už tenkrát mě Flo rozesmával, až jsem brečel.
Výbuch mého srdce
láskou k Jeannine!
Ty blázne!
Na hřišti dělal představení, hry, všechno možné
a já jsem se s ostatními bavil.
Pamatuju si jednu scénku, ve které říkal: „Kašlu na to.
Jednoho dne budu v divadle
a lidi budou volat mé jméno!“
Byl to vtip.
Říkal jsem si: „Legrační. Možná má pravdu.“
Jménem všech přátel a rodiny: máme tě rádi. Všechno nejlepší.
Zavři oči a něco si přej.
Ať to nikdy neskončí.
Pojďte, kamarádi, jdeme.
JEDEN DEN PŘED POSLEDNÍM TURNÉ
Myslel jsem, že až budu slavný, někdo mi zabalí.
Myslel jsem, že…
za nás všechno někdo bude dělat.
Život umělce není snadný.
Na nějaký čas můj poslední kufr na turné.
Přemýšlím, kolikrát jsem ho už balil.
Všechny ty cesty, koncerty, vzpomínky.
Do balení se mi nechtělo.
Můžeme.
Turné pro všechny znamená ciao.
Ciao pro všechny znamená turné.
Mým úkolem je zajistit, aby neustále všechno šlapalo.
Jsou to tisíce diváků,
dvacet šest tun materiálu zavěšeného v režimu Zénith,
osmdesát lidí na cestě,
přes 200 jídel denně.
Když jsme spolu začínali, jezdili jsme jedním autem, žlutou dodávkou.
Dneska máme šest přívěsů a čtyři autobusy, abychom přemístili všechen materiál.
Vstáváme kolem 6:30 ráno.
Navezeme kamiony do haly
a vyložíme je.
Produkční koordinuje týmy,
které všechno do 13:00 složí,
aby muzikanti a umělci mohli zkoušet.
Za minutu dovedu Oliho.
V 18:00 se otevírají brány.
Dál plánujeme,
aby všechny show začaly včas,
úvodní kapela i Bigflo & Oli.
Během představení
jsem u pódia.
Hlídáme, že všechno šlape.
Během show také musíme spouštět „top“ akce.
Například otevření dveří.
Musíme koordinovat všechny profesionály,
aby bylo všechno včas.
Bojím se o publikum, ne o sebe.
Snad to nebude dlouhé.
To čekání.
Bigflo & Oli!
Platinová deska!
Jsou to pitomci.
Moc jsem si to užil.
Nikdo…
Bez toho je atmosféra na prd.
Musíme to zkrátit. Je to dlouhé.
Dobrá práce!
Nemůže tomu uvěřit!
- Je před-před-předposlední. - Nemá smysl to říkat.
Před-před-před.
Pět minut po konci koncertu začneme bourat,
co nejrychleji všechno rozebereme
a naložíme náklaďáky na další koncert,
na který se vydáme v 7:00 ráno.
Byla to skvělá show.
Teď se bojí,
je v depresi
a s každým vystoupením
odpočítává do posledního.
- Je před-předposlední. - Zítra je předposlední.
Poslední noc v autobuse.
Vážně?
Dělám to tak, aby to vydrželo dlouho.
Myslím, že největší chyba, pokud chceme vydržet,
je pokračovat takhle.
Udělat na konci roku album,
lidi se unaví, prodáme míň a všichni toho budou mít dost.
Užiju si to. Bude to super,
najdu si holku, budu cestovat, ale budu čekat na další turné.
Nenajdu své nové já.
Taky můžeš žít bez Floa.
Už jsi to roky nezažil, celou věčnost.
I když je to můj mladší bratr,
není to můj problém.
Udělal jsem všechno.
Má spoustu přátel a věcí, co může dělat.
Pro tebe je to úžasný úspěch,
čas na odpočinek s přáteli, štěstí.
Už se vidím na dovolené. Hamak, hotel.
On truchlí.
Já teď zametám drobečky, brácho.
Užívám si pohled na publikum.
Potřebujete prostor.
Proto jedu na měsíc do Japonska.
Strávím měsíc v Japonsku.
PŘEDVEČER POSLEDNÍ SHOW
Máme čtyřhvězdičkový pokoj pro čtyři.
- S extra matrací. - Dva lidi spí tady.
Přijeli jsme ve 13h.
On tu byl kolem 22:30.
Přijel jsem autobusem ve 22h.
A koncert je v kolik?
- Zítra. - Přesně za…
Asi za 19 hodin.
Upřímně, tábořit tady před posledním koncertem…
Není nic lepšího.
- Není! - Jsme z různých koutů země.
- Byli jsme v Lille, Bruselu, Toulouse. - V Paříži.
V Paříži, všude.
Znám je od roku 2014. Vyrostla jsem na nich.
Když mi nebylo dobře, měla jsem jejich hudbu.
Ve chvílích, které nebyly moc šťastné,
vždycky patřili do mého života,
i když se neznáme, jen skrze tu hudbu.
No, já jdu spát. Dobrou noc.
Dobrou noc!
BIGFLO & OLI: PROCÍTĚNÁ SHOW
MANAŽER
- Dobrý, brácho? - Jo.
- Poslední. - Já vím.
Jsme na turné od podpisu smlouvy.
Dnes ráno mi došlo: „Poslední probuzení v autobuse.“
Přátelé, jeli jsme koncert za koncertem.
Když je dort bohatý, není třeba přidávat další šlehačku.
Začne to být příliš.
Je dobré vědět, kdy utáhnout kohoutek…
abyste si užili, až ho znovu pootevřete.
Nemůžu mluvit. Víte, že moje…
Je to těžké. Hudba je můj život.
Děkuji vám všem. Mám vás moc rád.
Díky prodeji jsme vydělali 250 000 eur.
Ale řekli jsme si:
„Jo, 250, to ne.
Chce to zaokrouhlit.“
Tak jsme přidali něco z vlastní kapsy.
Vy kupujete lístky a část je od nás. Je to logické.
Takže jsme přidali dalších 250 a máme půl milionu pro Secours populaire.
Vím, že je pro něj těžké,
že si teď dáme pauzu.
Ale slíbím vám jednu věc.
Vrátíme se ještě silnější.
Udělejte bordel pro Oliho.
„Všem, kdo přišli na naši show,
všem, kdo mají doma naše alba,
všem, kteří sledovali tento dokument...
Díky, že jste součástí našeho dobrodružství.“
Překlad titulků: Vendula Šumanová