Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
En klok hest fortalte meg...
...at en mustangs ånd aldri kan knekkes.
At den har havets styrke...
...og lever for alltid, som vinden.
I min livstid...
...har min ånd blitt satt på prøve tusen ganger...
...til jeg oppdaget en hemmelighet som reddet meg.
Og for å fortelle dere hva den er, må vi begynne med begynnelsen.
Historien om en villhest...
...og jenta den elsket.
Jeg ble født på en gyllen eng...
...på en seng av myke villblomster.
Moren min viste meg hjemmet vårt.
Det var endeløst...
...og vakkert.
Da jeg møtte familien min var jeg sjenert.
Det var så mange av dem.
For å bevise meg selv for flokken...
...måtte jeg være sterk, rask og fryktløs.
Mens jeg ble eldre, følte jeg en glød vokse i meg.
Moren min sa at det var min mustangånd, som alltid ville veilede meg.
Hun sa at jeg aldri skulle sparke eller bite uten en god grunn,
og alltid prøve å være skånsom og snill.
Hjertet mitt verket etter å utforske verdenen utenfor engen vår.
Et sted ingen noensinne kunne ta fra oss.
Da jeg var to år oppdaget jeg noe.
Underlige skapninger kom til vårt land.
Det var imot reglene å forlate fjellene...
...men jeg måtte finne ut hvor de kom fra.
Vi må finne den mustangflokken.
Der stikker hun. Vi kommer tilbake for å hente deg!
Jeg visste at jeg hadde satt hele familien min i fare.
Den kvelden fortalte moren min en historie
om hva som skjer når en hest forlater denne jorden.
At hun ikke alltid vil være der for å beskytte meg...
...men at jeg ikke skulle bekymre meg,
for når slutten kommer for en hest...
...galopperer den mot himmelen,
som om den kan fly.
Og at når det var hennes tur...
...ville hun alltid passe på meg...
...fra sin seng blant stjernene.
Jeg visste at jeg hadde gjort en grusom feil.
Jeg ledet dem rett til oss.
Det hoppeføllet er sprøtt.
Det var min første erfaring med skapningene de kalte...
...mennesker.
Jeg kom bort fra moren min da vi prøvde å flykte.
Det var siste gang jeg så henne.
Og jeg visste at alt var min skyld.
Jeg følte meg såret, skyldig og sint.
Min mor sa at en mustangs ånd aldri kan knekkes.
Men jeg begynte å tvile på om det var sant.
Min ånd føltes knust.
Hei. Hvordan går det?
Vel.
Helt fra østkysten, hva?
Litt av en tur.
Jeg kjørte hele veien fra New York
Du må hente friskt vann.
Ja, jeg skulle bytte det ut i dag tidlig.
En av mine ansatte ble syk.
Hvor mange vil du ha?
Bare noen få.
Hun er pen.
Vel, det hoppeføllet har et voldsomt temperament.
Stol på meg, du vil ikke ha henne.
Hun sparker.
Drar herfra i ettermiddag.
Han adopterer 20 av dem.
Vi har ikke oversikt over hvor hestene som sparker blir av.
Selvfølgelig ikke.
Den nye mannen virket annerledes.
Øynene hans var mykere.
Stakkars jente.
Du er bare redd. Jeg vet det.
Og sint, er jeg sikker på.
Mye personlighet, ja.
Velbygget, også. Elegant.
Greit, gutter. Slik, ja. Samle dem.
Vent litt. Jeg tar henne.
Mens vi kjørte bort fra den fæle plassen,
ante jeg ikke hvor heldig jeg var som en av de få utvalgte.
Ikke mange folk ønsker å trene en vill mustang.
Vi reiste langs den lange, grå stien i dagevis.
Der, ja. Få det ut.
Hun er skjønn, John.
-Hun er det, ikke sant? -Det er bare...
De andre virker mye mer...
Tamme?
Jeg skulle si mentalt stabile, men ja.
Hei! Herregud!
Hun vil slå seg til ro.
-Stol på meg. -Det gjør jeg.
Men de omplasserte har begrenset med tid her.
Det vet vi begge.
Min første natt på Birtwick.
Jeg savnet familien min.
Alle de andre hestene var fremmede.
Men det var stillere der.
Og jeg kunne høre en ny lyd.
Lukte salt i lufta.
Det var fredelig.
Og til slutt sov jeg.
Jeg lurte på hva den nye mannen ønsket fra meg.
Han kunne umulig forstå.
Greit. Ta den tiden du trenger.
Gutten og jeg utviklet et spill.
-Vi spilte det sammen... -Rolig.
...hver eneste dag.
Jeg vant alltid.
Moren min hadde ikke likt det,
men mennesker hadde ikke vært snille eller gode mot meg.
Så hvorfor skulle jeg være det mot dem?
Den mustangen er ondsinnet.
Akkurat nå er hun bare sint.
Ville ikke du vært det, om en UFO kom ned og tok deg fra familien din?
Jo, jeg hadde vel det.
Men jeg skjønner likevel ikke hvordan du kan temme en slik hest.
La oss prøve for hennes skyld, ok?
Der, ja.
Jeg bestemte meg for at mennesker må være late.
De ville alltid bli båret rundt av noe.
Vedder på at du ikke har sett en slik i villmarka.
Mannen trodde han kunne lure meg med triksene sine.
Flink jente.
Men han undervurderte meg.
Ok.
En dag fikk jeg en nabo.
Jeg likte gløden i henne umiddelbart.
Hun ble etterfulgt av den artigste, lille hesten jeg hadde sett.
Det så ut som om han ikke klarte å slutte å danse.
Jeg fant ut at de kaltes Ginger og Merrylegs.
Vi ble til slutt venner, og de lot oss være sammen.
Jeg var så glad for å ha en familie igjen.
Mannen som tok meg dit bodde ved innhegningen min.
Hallo. John Manly.
Jeg la merke til at han alltid var alene.
Hva?
Jo.
Jeg er så...
Kondolerer.
Ring om du trenger noe.
Jeg fikk etter hvert høre fra forskjellige folk på Birtwick...
...at jentas foreldre hadde mistet livet i en bilulykke.
John var onkelen hennes.
Det var noe annerledes med jenta.
Noe jeg gjenkjente.
Ånden hennes virket knust.
Jo.
Jeg er lei for det.
Middagen står på bordet.
Jeg er ikke sulten.
Du må spise noe.
Det må jeg ikke.
Bare...
...la meg være i fred.
Noen dager gikk før jeg så henne igjen.
Så, jeg fortsatte spillet mitt med gutten.
John ville også spille.
Men selv med en hests hjelp...
...holdt han ikke tritt med meg.
Er hun ikke vakker?
Mente ikke å skremme deg.
Hva heter hun?
Jeg har ikke gitt henne et navn ennå.
Du vet, om du vil...
Den hesten ble fanget vestpå.
Tatt bort fra flokken hennes, familien hennes, alt hun visste om.
Hele hennes verden har blitt snudd på hodet.
Slutt, vær så snill.
Med hva?
Jeg trenger ikke sympatien din.
Jeg vil ikke ha noe å gjøre med din verden.
Jeg er her fordi staten sier jeg må det, istedenfor i mitt eget hjem.
Jo. Du har ingen andre steder å være.
Tror du ikke jeg vet det?
Sier du det seriøst til meg nå?
Hør her. Jeg kjenner deg ikke.
Du kjenner meg ikke.
Vi kommer til å bli vant til hverandre.
Du er ikke min familie.
Bare hold deg unna meg.
Vel, herlig.
Nå har jeg to jenter som ikke vil ha noe med meg å gjøre.
Ser du hvordan hodet hans er vendt bort fra meg?
Han vil ikke se på meg.
Vil ikke ha noe med meg å gjøre.
Det er det jeg vil endre på.
Begynne å vinne tilliten hans.
Presse ham litt.
Så gi ham litt rom.
Jeg prøver å snakke med ham, lære språket hans.
Det handler ikke om å kontrollere eller tvinge ham,
eller få ham til å gjøre noe han ikke vil.
Vi må finne en balanse sammen, gi og ta.
Han kan kanskje ikke snakke, men han forteller meg mye akkurat nå.
Den viktigste regelen er at jeg ikke kan bli sint eller frustrert på ham.
Om jeg blir sint, føler han det. Da blir han også sint.
Hester er et vindu til sjelen din.
De kan lese ansiktsuttrykkene dine, følelsene dine.
De føler alt du gjør.
Mitt mål er å hjelpe hver hest med å finne sin fred.
Finnes det en hest han ikke har klart å temme?
Niks.
Ikke ennå, i alle fall.
Hun vil endre seg.
Ja.
Hva med henne?
Låser seg inne på rommet sitt når hun ikke er på skolen.
-Hei, Jo. -Snakker så vidt til meg.
Lik det eller ei, jeg er bedre med hester enn med folk.
Hun vil endre seg.
Så du vet at du er vakker.
Jeg vet det.
Ja, Fitzpatrick har gjort det veldig bra, så...
Det er bra.
Den nye jenta?
Vet du at hun faktisk bor her?
Snålt.
Ikke rart hun lukter.
Hun kan høre oss.
Jeg hørte at du også mistet familien din.
Jeg er lei for det.
Jeg vet ikke hvorfor noen ville prøve å temme deg.
Du hører ikke hjemme her.
Ikke jeg heller.
Må varsomt venne dem til det. Gjøre dem vant til vekten.
Få dem til å forstå at det ikke gjør vondt.
Du må alltid si: "Takk skal du ha."
Vis ham respekt når han har stolt på deg,
gjort noe bra for deg.
Flink gutt.
Takk skal du ha.
Søndag betyr eggerøre.
Har en ny oppskrift med maisgrøt.
Nei takk.
Jeg så at du hørte på undervisningen min i går.
Jeg... tenkte at du kanskje ville like denne.
Mentoren min ga den til meg.
TO ÅNDER MØTER HESTEKUNSTEN
Hva handler den om?
Hvordan å snakke til hester.
"Det finnes ingen hemmelighet som den mellom en rytter og hans hest."
R. S. Surtees.
-Leser du poesi? -Det gjør jeg.
Seamus Heaney, E. E. Cummings,
de er alle i hyllen der inne.
Du kan låne en bok når du vil.
Takk.
Du er virkelig vakker.
John, Jo er der ute.
Du skremmer hesten.
Den kan løpe henne ned.
Kanskje det er det jeg skal kalle deg.
Beauty.
Hadde du likt det?
Beauty.
Black Beauty.
Jeg likte navnet.
Etter den dagen innså jeg at kanskje
det fantes én person som faktisk kunne forstå meg.
John...
...er hun ikke redd for å være der inne?
Niks.
Rir Jo?
Har aldri vært i nærheten av en hest.
Og det fantastiske var...
Takk skal du ha.
...at jeg forstod henne også.
Er du klar for middag?
Jeg kjøpte et par fine biffer på salg.
Du er virkelig matglad.
Jeg liker å lage mat. Har du ikke skjønt det?
Du har kommet nærmere hoppeføllet på dager enn jeg har gjort på uker.
Vi skjønner hverandre, antar jeg.
Jo...
Slutt.
-Jo, jeg tror ikke... -Jeg vil ikke snakke om det.
-Det må du... til slutt. -Hvorfor?
På et tidspunkt må du fortelle meg hva du føler.
Jeg vil fortelle hva jeg føler.
Hvorfor skulle jeg bry meg om hva du føler?
Du gadd ikke å besøke mamma. Du gadd ikke å møte meg.
-Nei, jeg møtte deg. -Ja?
-Jeg traff deg da du var... -Ja?
Og jeg husket knapt ansiktet ditt da jeg kom hit.
Jo, jeg er lei for det.
Ikke rør meg.
Jeg vil dra hjem.
Jo, du kan ikke dra hjem.
Din mor og far...
Jeg er lei for det.
Jo.
-Jo? -La meg være i fred!
-Stopp... -De var som to mustanger
som sloss i villmarka.
Og mens jeg så på dem,
skjønte jeg at mennesker og hester kanskje ikke var så ulike likevel.
Jeg fikk ikke sove den natten.
Jeg var for bekymret for Jo.
Ansiktsuttrykket hennes knuste hjertet mitt.
Jeg gjenkjente det, fordi jeg ennå hadde mareritt om å miste familien.
I det øyeblikket...
Jeg skulle ønske jeg kunne fortelle Jo hvor foreldrene hennes var,
slik min mor hadde fortalte meg.
Våker over henne...
...fra sengen sin blant stjernene.
Jeg ble ved henne til solen stod opp neste dag.
Jo?
Hvor er du?
Jo?
Jo.
Takk, Gud.
Du skremte livet av meg.
Hvorfor sover du her ute?
Hva skal jeg gjøre med deg?
Dette er nytt terreng for meg også.
Du har husarrest.
Virkelig?
Ja, virkelig.
Faktisk har jeg en bedre idé.
Jeg skal lære deg å bruke en høygaffel.
-Vel, ja. Men det er ikke... -Men jeg skal ikke...
Du trenger ikke være redd.
Jeg er ikke...
Hun rydder etter hestene våre.
Det er så sørgelig.
Supersørgelig.
Jeg hørte at om de ikke kan redde dem, så blir de til lim.
-Hva sa du? -Ingenting.
Du har noe der.
Ja. Du har noe akkurat der.
-Unnskyld. -Hva driver du meg?
-Kom og hjelp meg. -Bare...
Herregud!
-Det går bra. -Det går ikke bra.
-Har bare litt møkk... -Det går ikke bra!
Det er motbydelig, latterlig og uakseptabelt.
Dette stedet suger.
Unnskyld. Ikke her med deg.
Dette er den eneste trygge plassen.
Skolen suger. Folk suger.
Kanskje vi skulle rømme sammen.
Hva syns du?
Nei. Unnskyld. Den er borte.
Hun er innstilt på å hate den.
Hun er en smart hest.
Visste du at ville mustangflokker ikke ledes av en hingst?
De ledes vanligvis av en hoppe.
Ikke alltid den største, sterkeste eller mest populære,
men den som har mest livserfaring.
Hun leder gjennom respekt.
Derfor er mustanger unike.
Hvorfor forteller du dette?
Fordi slik jeg ser det,
er du mer en klok mustang enn en gneldrete, liten utstillingshund.
Middag om ti minutter.
Jeg lager lasagne.
Du kan ikke engang leie hesten. Hun er en tapt sak.
Jeg trenger bare litt mer tid.
Du vet at vi ikke kan beholde mustangene som ikke er tamme.
Vi trenger plassen.
Herr Gordon sier at om du ikke blir temmet,
må du dra et annet sted.
Mest trolig ikke et like fint sted.
Jeg vet at du ikke kommer til å gjøre meg vondt...
...og jeg kommer ikke til å gjøre deg vondt... aldri.
Så syns du vi burde prøve?
Å vise ham hvor snill du er?
Jeg vet det.
Det kan ikke være så ille, ikke sant?
Bedre enn å være hjemløs.
Vær så snill.
Bare stol på meg.
Her, se.
Ser du?
Se, det gjør ikke vondt.
Ok.
La oss prøve dette.
Ser du?
Der.
Nesten på.
Det går bra.
Det er ikke sjanse for at hun faktisk skal leie henne.
Vil du spasere med meg? Kom igjen.
Nybegynnerflaks.
Ja. Eller kanskje hun bare er talentfull.
Dæven.
Kanskje dere to har noe til felles likevel.
Vil ikke ha noe med denne verdenen å gjøre, hva?
Dette er annerledes.
Sparringen mellom Jo og onkelen hennes avtok etter det.
Så du liker det?
Vel, bra.
Onkel John sier du er trygg for nå, men du vil bli innridd snart,
hva enn det betyr.
Jo var stolt av meg, og jeg ville bevise meg selv for henne.
Det første er bisselet. La oss se hvordan dette går.
Kom igjen, Beauty.
Beauty, kom igjen.
Jeg har en idé.
Kanskje smaken ikke blir så ille.
-Der... -Der, ja.
Hvordan visste du hvordan du skulle gjøre det?
Føltes som det rette å gjøre, bare.
Jeg vet at mennesker likte å ha ting på føttene. Men hester?
Beauty.
Ginger og Merrylegs lo så høyt at hele stallen hørte det.
Det var så flaut.
Salen er det neste.
Du tar teppet først og gjør henne vant til at noe ligger på henne.
-Klar? -Fint. Ja. Forsiktig.
Rolig, nå. Kom igjen, Beauty.
Kom igjen.
Der, ja.
Nå gjør vi fremskritt.
Må vi virkelig ta den på henne?
For å gjøre henne innridd, ja.
Hvorfor kaller du det det?
Hva?
"Innridd".
Det er bare et uttrykk. Å ri inn en hest.
Burde virkelig endre det.
Hva ville du endret det til?
"Partnerskaping."
Å bli partner med en hest.
Greit. Klar?
Flink jente.
Du klarte det.
Hei, Jo.
Det går bra.
Føles det ikke for tidlig?
Jeg mener, hun har allerede kommet så langt.
Ikke langt nok.
Kan ikke selge henne om hun ikke kan blir ridd.
Selge henne?
Hvorfor tror du vi gjør henne innridd?
Beklager, "partnerskaping". Jeg liker det.
Men hvorfor vil du selge henne?
Å, Jo. Jeg eier ikke dette stedet.
Omplasseringen handler om å trene og gi bort noen få mustanger i året,
ikke å beholde dem.
Vet du hvor mange det er der ute som trenger hjelp? Tusenvis.
La oss gjøre et forsøk. Rolig og forsiktig.
-Det er ok. -Greit, Beauty. Flink jente.
Onkel John!
Går det bra?
Jeg overlever.
Mitt vennskap med Jo blomstret som blomster om våren.
Noen av disse er virkelig vakre.
Vi snakket et språk uten ord... sammen.
John, det hadde vært fint om du besøkte oss i Brooklyn snart.
Jo er blitt så stor. Hilsen din søster, Suzy.
Tenker du noen gang på familien din, Beauty?
Jeg prøver å ikke tenke på min.
Det gjør for vondt.
Skjønner du?
Jeg hatet å se henne så lei seg.
Når jeg var lei meg, løp jeg så fort jeg kunne.
Men siden Jo ikke kunne galoppere, fikk jeg en annen idé.
Hva gjør du?
Vil du at jeg skal...
Jeg kan ikke. Jeg vet ikke hvordan.
Jeg ønsket virkelig at hun ville prøve.
Jeg visste at Jo kunne være fryktløs.
Ok.
Jeg hadde stolt på henne.
Nå måtte hun stole på meg.
John!
Herr Gordon!
-Beauty! -Hva i...
Jeg visste at om Jo kjente vinden i manen sin,
ville hun føle seg bedre.
-Hold deg fast! -Jo!
-Jo!
Å, nei! Jo.
Jo? Går det bra? Er du skadet?
Det der var fantastisk.
Jo og jeg lærte å ri sammen.
-Er det bra? -Det er bra.
Slik, ja. Bevar kontrollen.
Hun falt mye i begynnelsen.
-Hei, går det bra? -Ja.
Ikke rart at de red hester.
Mennesker var så klønete.
Kanskje vi burde prøve Merrylegs isteden.
-På igjen? -På igjen.
Men vi fikk det til, sammen.
Partnere.
Kom igjen, Beauty. Raskere.
Jo og jeg galopperte som om ingenting kunne ta oss igjen.
Vi var to vesener,
men likevel, bare i et øyeblikk...
...var vi ett.
Vi hadde funnet freden vår... sammen.
Mot slutten av sommeren var det nytt liv overalt.
De minnet meg om min mor og jeg.
Da den store, gule traileren kom for å hente Jo igjen...
...luktet jeg forandring i luften.
Å ri var ikke like gøy uten Jo,
men jeg måtte lære å ha andre på ryggen.
Jeg begynte å like John, selv om han var litt tung.
En ny stallgutt begynte å ta vare på oss.
Han var alltid veldig distrahert.
Om himmelen falt ned, lurte jeg på om han ville lagt merke til det.
Hei, du kan vente. Kom igjen.
Birtwick vil gå under om vi ikke gjør det.
Jeg prøver å holde mustangprogrammet i live, men forretningene...
Jeg forstår. Hei.
Du må få nesa opp fra telefonen mens du jobber.
Beklager, Herr Manly. Beklager, Herr Gordon.
Følg godt med det nye hoppeføllet i natt. Hun kan bli nedkjølt.
Greit.
Jeg passet på dem i timevis, bare for sikkerhets skyld.
Dere er varme, er dere ikke?
Jeg ble overrasket da stallgutten la ned den lille boksen sin en stund,
og det stive uttrykket han alltid hadde i ansiktet ble borte.
Den natten hadde jeg en grusom drøm.
En hest ropte igjen og igjen på meg etter hjelp.
Jeg innså at det var Ginger.
Vi var fanget.
Jeg prøvde å advare Jo, men hun var for langt unna.
Beauty!
-Jeg kunne ikke forlate de andre. -Ok.
-Det er ok. -Ginger og Merrylegs var ennå inne.
Bare stol på meg. Vær så snill.
Jo!
Det er ok.
-Jo! -Hjelp dem!
Går det bra, Jo? Beauty.
-Jo! Du må... -Få opp den porten!
-Vi må hjelpe dem! -Jo!
Jo! Ikke!
Hun kommer.
Hvor er Jo?
Jo kom ikke ut.
-Hvor var hun? -Jo!
Jo!
Gode Gud.
Mens stallen gikk opp i flammer...
...gjorde mitt håp om et liv med Jo det, også.
Det var på grunn av Jos mot at alle hestene ble reddet.
Hennes rolige, stødige stemme brøt gjennom frykten min,
det var derfor jeg klarte å følge henne.
Den unge stallgutten mente ikke å skade noen,
men hans uforsiktighet satte livene våre i fare...
...og hadde ødelagt vårt vakre hjem.
Det var begynnelsen på slutten på Birtwick.
-Herr Gordon. -Jo, hva kan jeg gjøre for deg?
Du kan ikke selge Beauty.
Jeg er lei for det, Jo. Alle de trente hestene må selges.
Vi har bare ikke plass med all den skaden.
-Men... -Du reddet livet hennes, Jo,
på flere måter enn én.
Vil ikke du gjøre det for flere hester?
Herr Gordon, hva om jeg kjøper henne?
Unnskyld?
Jeg kan jobbe for deg. Hjelpe med å trene de andre,
bygge opp låven igjen, hva enn du behøver.
Hver morgen, hver dag etter skolen.
Jeg vet bare ikke om det er det rette å gjøre.
Onkel John, vær så snill.
Han kan ikke ta bort Beauty.
Etter du begynte å jobbe med Beauty har karakterene dine blitt bedre.
Du har ikke havnet i mer trøbbel på skolen.
Akkurat.
Problemet er at å huse Beauty er veldig dyrt.
Greit.
Vi sier det slik.
Om du kan betale maten hennes og det hun har kostet oss hittil,
er hun din når sommeren er over.
Og hun kan bli her gratis mot at hun blir Birtwicks maskot.
Er du seriøs?
Ikke la meg tenke for mye på det.
Greit.
Takk, Herr Gordon.
Takk, onkel John.
Men det er én ting du må forstå.
Det er mulig at jeg leier ut Beauty hele sommeren,
for å frigi plass mens vi bygger ny stall, om noen vil ha henne.
-Avtale? -Avtale.
-Jeg er lei for stallen din. -Takk.
-Det er motbydelig her, mor. -Vær stille, kjære.
George Winthorp.
Seriøst.
Dette føllet er fyrrig, men er flink til å hoppe med riktig følsomhet.
-Han er, liksom, totalt ideell. -Tror du han vet hvem vi er?
Ja, føles som om han har sett på meg før.
Jøss. Mamma, se på den hesten.
-Er ikke det en mustang? -Og så?
-Kjære, du vil ha en fullblods. -Alle har en fullblods.
Hun er en Pryor-mustang, ikke sant?
Du kan dine hester.
Hun er så vakker.
Det rare er at det er navnet hennes. Beauty,
-Men som moren din sa, vil du vel... -Er hun til salgs?
Nei. Hun er ikke til salgs.
Hun... Kan leies.
Kan man i det hele tatt ri på den?
Det kan man. Niesen min temmet henne.
Men, vi... vi har mange hester.
-Å, bra. -Gå og snakk med ham.
Gjør det for oss begge. Ikke kluss det til. Ok, kjør på.
Men... vi har alle sorter hester her, så...
-Ja, alle sorter, kjære. -Nei, mamma. Jeg vil ha den.
-La oss stikke. -Hva skjedde?
-Jeg sa la oss stikke. -Hvorfor snakket du ikke med ham?
Fordi det var en dum idé og en latterlig situasjon.
Nei, det var det ikke.
Hallo.
Hei.
Jeg hørte at det var du som temmet dette vakre hoppeføllet.
Vel, partnerskapte.
Å, du mener partnerskaping istedenfor temming.
Jeg liker det.
Hun var nervøs rundt ham.
Jeg heter forresten George.
Jo.
Jeg tror Jo syntes han var kjekk.
-Beklager. -For hva?
Jippi!
-Bra. -Hva skjer der borte?
Jeg tror søsteren min nettopp leide hesten din.
Hva?
Du skal bo med en annen stallhjelper.
De har gått med på å betale deg 200 dollar i uken.
Takk.
Hvorfor gikk de med på det.
Jeg sa at det ville være bra for Beautys tilvenning,
og mye tryggere for jenta om du er der.
Vi er klare, Ms. Green.
Greit. Sees om et par uker, onkel John.
På Birtwick lærte jeg at det er gode folk som skaper gode steder.
Jeg var glad for at Ginger også ble med oss.
Jeg lurte på hvordan vårt nye hjem ville bli.
-Jeg kan hjelpe... -Det går bra. Takk.
De er her!
Georgina, fin hest du har der.
Jeg er stolt av at du ville redde henne.
Kan du ta et bilde?
Ikke slik. Få med min gode side.
Jentas stemme var slik at jeg trodde kun hester og hunder kunne høre den.
Ikke for å være slem, men det var en forferdelig lyd.
Du... du må være Jo?
Ja.
Herr York. Du melder deg til meg.
Kom igjen, jeg skal vise deg sommerboligen din.
Denne veien.
George!
Earlshall kunne ikke ha vært mer ulik Birtwick.
Midtgangene kunne ikke vært mer prikkfrie.
Hestene glinset.
Men tross all perfeksjonen,
var det noe ved Earlshall som føltes kaldt og mindre innbydende.
Her er det.
-Er det her stallhjelperne bor? -Jepp.
Ginger hadde blitt kjøpt.
Jeg var bare leid.
Tydeligvis kan man prøve ut en hest og se om man liker den.
Du trenger ikke sparke henne så hardt. Hun kommer til å gå.
La oss ta det rolig, skal vi?
Det var tydelig innen sekunder at Georgina ikke var som Jo.
Hendene hennes var harde. Sparkene hennes var hardere.
Og hun veivet rundt som om hun hadde et raserianfall på ryggen min.
-Forsiktig. -Kom igjen.
Vi vil ha det samlet og fint.
York! Dressuren, du må få hevet hodet hennes!
Hodet mitt er hevet, mor.
Nei, hesten, kjære.
Beauty har aldri brukt stramme tøyler.
Da må du venne henne til det, for hun er ikke skikket til å bli sett.
Skuldrene bakover, Georgina.
Hun må se ut som en utstillingshest. Klipp manen og halen.
Jeg prøvde å være tålmodig.
Jeg lurte på om hun hadde likt at de klippet av alt håret hennes.
Kunsten med dressur er å skape en sunn hest.
Vi vil gi henne frihet til å uttrykke seg selv.
York, jeg er ikke i humør til det der. Trav, Beauty.
York, skal du aldri få hevet hestens hode?
Jeg kan heve det litt til, men foretrekker å ikke gjøre det.
Gjør det, vær så snill.
Det eneste som var verre enn Georginas sparking, var tøylene.
De tvang hodet mitt inn mot brystet, så jeg ikke fikk puste naturlig.
-Jeg prøvde å huske treningen... -Hva gjør hun?
...men måten jeg ble behandlet på gjorde meg sint.
Slakk tøylene.
Jeg visste at om jeg kastet henne av, ville både Jo og jeg få trøbbel,
-så jeg fikk en bedre idé. -Hva feiler det henne?
Georgina, hva driver du med?
Ingenting. Det er den dumme hesten!
Hopp unna.
Hva gjør hun? Dumme hest!
-Dumme hest! -Georgina, jeg har...
Å, Beauty, du er en skøyer.
For en vidunderlig hest du er!
Vel, søsteren min er definitivt ikke en hestekvinne.
Du vil ta deg av henne, ikke sant?
Å stelle Beauty er jeg tydeligvis ikke verdig til.
Hvordan går det ellers?
Fint. Prøver å holde meg for meg selv.
Birtwick var én ting.
Dette er definitivt ikke min verden.
Det er et stort sted, men det betyr ikke at folkene er annerledes.
Ikke alle av oss, i alle fall.
Jeg skal snakke med York om at du kan stelle Beauty.
Slik jeg ser det, er hun din hest.
Vi sees.
Jeg hørte at sønnen min anbefalte at du skal få være mer med hesten din.
Ja.
Takk. Jeg...
Dessverre er det upassende.
Og det gjør Georgina opprørt,
så du må holde deg unna.
Du vil vel ikke sette stillingen din her på spill?
Nei. Selvfølgelig ikke.
Bra, da forstår vi hverandre.
Når det gjelder å holde seg unna.
Jeg trodde ikke Georgina ville ri på meg igjen, men det ville hun.
Nå hører du etter, ikke sant?
Hun stakk sporene i meg som om jeg var laget av stein.
Og hadde det ikke vært for Jo,
hadde jeg kastet av den forferdelige jenta.
Hei.
Å, Beauty.
Hva har hun gjort mot deg?
-Jo! -Hvor er hun?
Hvem? Hva skjedde?
Søsteren din lagde hull i Beauty, og jeg skal vise henne...
Vent. Slakk ned.
Fortell hva som skjedde.
Herregud.
Det er ikke ok. Vi misbruker ikke hester i vår stall.
Her, ta på litt av dette. Da vil det gro fortere.
Takk for hjelpen, virkelig. Men nå må jeg finne din...
Jo, vær så snill.
Jeg skal snakke med York og moren min, jeg lover.
Beauty trenger deg her, ikke sparket.
Jeg vet at han er... Han er snill og...
...smart.
Og veldig...
...kjekk.
-Hei. -Hei.
Jeg ville spørre om du vil spise lunsj med meg.
Nei, takk. Jeg vil heller bruke fridagen min med Beauty.
Jeg bestemte meg for å gi dem litt rom.
Tenkte meg det.
Så, hva er historien din?
Jeg har ikke egentlig en historie.
Alle har en historie.
Hvor er du fra?
Hvorfor jobber en vakker jente som deg som stallhjelper?
Du vet, det grunnleggende.
Jeg vil helst ikke snakke om fortiden min, om det er ok.
Greit nok.
Hva med fremtiden?
Hva vil du gjøre om ti år?
Du kan velge hva som helst. Jeg begynner.
Jeg ville kolonisert Mars.
Vel, jeg ville reddet hester. Slik onkelen min gjør på Birtwick.
Men jeg ville kjøpt eiendommene rundt,
utvidet låven med plass til flere hester.
Beklager, det er sikkert kjedelig.
Nei.
Jeg er fascinert.
Jeg har lest at det er tusenvis av villhester vestpå,
og de blir samlet av helikoptre og stuet i innhegninger,
der de bare håper at folk vil adoptere dem,
men de fleste kommer seg aldri vekk derfra.
Tør ikke tenke på hva som ville skjedd om Beauty ikke ble reddet.
Så jeg ville kjøpt Birtwick og reddet tusenvis av villhester.
Med Beauty som maskot.
Det er et mye bedre svar enn Mars.
Vedder på at du gjør det.
Så...
...foreldrene mine har sin årlige Earlshall Classic denne helgen.
Det er et løp rundt på eiendommen.
Alle som er noe kommer.
Hva enn det betyr.
Ok.
Vil du bli med meg?
Jeg?
Vel, jeg ser ingen annen Jo Green her.
Det kunne jeg ikke.
Det kunne du.
Jeg jobber for deg.
Du jobber for foreldrene mine.
Det er uformelt.
Beauty syns du burde.
Du bør alltid lytte til hesten din.
-Ja, men... -Utmerket.
Jeg gir navnet ditt til VIP-boksen.
VIP-boksen?
Hallo. Hvordan har du det?
Du kom.
Alle menneskene var så rene.
De hadde på rare hatter.
Og jeg elsket musikken. Den fikk meg til å ville danse.
Og der er Herr Bradley Eastland på Just Magic på målstreken,
som tar seieren i ungdomskonkurransen.
Nå er det tid for Men's Invitational.
Hei, George.
-Hvor er George. Er det George? -Han venter på det neste løpet.
Hvor mange hittil, kjære?
Akkurat nok, kjære.
Georgina var så hjelpeløs at jeg nesten syntes synd på henne.
Hun hadde ikke klart seg én dag i villmarka.
-Trodde du sa at dette var uformelt. -Det er uformelt.
På min mors arrangement, i alle fall.
Du ser nydelig ut.
Takk.
Hvem er den pene jenta?
-Hvor, kjære? -Der.
Hei, Ginger. Du ser løpsklar ut.
Herregud.
Herregud. Sønnen vår menger seg med en ansatt.
Hva er galt med det?
Hun er ubemidlet.
Ja.
Det var du også da vi giftet oss.
Hvor er Beauty?
Ønsk meg lykke til.
Lykke til.
Kom igjen.
-Kom igjen! -Kjør på!
-Kom igjen, George! -Slik, ja. Kom igjen!
Beauty!
Han er så rask.
Han er mange ting.
Kom igjen, George!
Kom igjen!
Kom igjen, Ginger!
Ja!
George Winthorp seirer for tredje år på rad.
Ja!
Og nå, mine damer og herrer, gutter og jenter,
dagens siste konkurranse, Women's Invitational.
-Se, kjære. Der er Georgina. -Ja.
Hun ser vakker ut. Ja!
-Hei. -Hei.
Gratulerer.
Takk, Jo. Det var Gingers fortjeneste.
Jeg likte kanskje ikke Georgina,
men jeg ville vinne.
På mitt signal!
Kom igjen, Beauty!
Raskere, Beauty!
Kom igjen!
Jeg prøvde å lytte...
-Ja! -...men hun presset meg for hardt.
Hun var ikke Jo.
Georgina visste ikke hva hun holdt på med.
Noe er galt.
Hun er i ubalanse.
-Uten skoen min var hopping farlig. -Kom igjen!
Men hun presset meg til å fortsette.
Kom igjen.
Raskere!
Herregud. Løp, kjære!
-Beauty! -Ikke vær redd.
Det eneste som har fått en trøkk er egoet hennes.
Ubrukelige hest! Vi kunne vunnet!
Hun haltet i den første svingen, men du tvang henne videre.
Visste du at skoen hennes var løs?
Egoistiske jente. Setter ditt eget og hestens liv i fare.
Georgina. Går det bra?
Gjør det vondt?
Kom igjen. Bli med mamma.
-Går det bra? -Nei!
Selvfølgelig er hun ikke det!
Å, Beauty.
Jeg vet det. Kom igjen.
Flink jente.
Mirakuløst nok brakk hun ikke en fot.
Den som gjorde dette burde ikke ha med hester å gjøre.
Dessverre vil disse arrene vare hele livet,
-men det kan opereres om du vil... -Nei.
Vi bruker ikke mer penger på denne hesten.
Jeg sa jo at vi ikke skulle ha tatt en mustang inn i stallen vår.
Bare send den tilbake.
Det kan du ikke gjøre, mor. Jo...
Jeg kan gjøre hva jeg vil, George. Hold deg unna de ansatte.
-De ansatte? -Ja, George. De ansatte.
Jo er ti ganger så god person som deg.
-Vår tid på Earlshall hadde testet oss. -George!
Men det gjorde Jo og meg sterkere.
Jeg respekterte George for å konfrontere sin mor.
George!
Han hadde arvet hennes gode stamtavle, men ikke ondsinnetheten.
Jo hadde jobbet så hardt, det var nesten på tide å dra hjem.
Men jeg kom til å savne Ginger.
Jeg har spart over 800 dollar, og jeg har regnet på det.
Det burde være nok til å betale Herr Gordon,
og om jeg fortsetter kan jeg endelig ta henne bort herfra.
Jo.
Vent, hvorfor er du her nå igjen?
Jeg har forferdelige nyheter.
Birtwick skulle stenge for godt.
Alle dyrene der skulle selges.
Du er familien min.
Du vet det, ikke sant.
Jeg skal finne deg.
Jeg skal spare nok penger og finne deg.
Hjertet mitt stoppet. Bena mine ble numne.
Det lover jeg.
Det føltes som om jeg ikke fikk puste.
Skulle Jo forlate meg?
-Jeg gråt. Jeg skrek. -Vent!
Vent! Beauty!
Jeg hamret hovene mot traileren for å få dem til å stoppe.
Men det var for sent.
Det eneste jeg kunne gjøre var å se tilbake på Jos snille ansikt,
mens hun forsvant ut av livet mitt.
Å miste Jo brakte det gamle sinnet mitt tilbake.
Jeg begynte å bite og sparke,
hva enn jeg kunne gjøre for få dem til å sende meg hjem.
-Hei. -Men planen min virket ikke.
Hva skjer, skjønne dame?
-Min nye eier likte gløden i meg. -Ja.
Aldri trodd jeg skulle ta farvel med Birtwick. Er lei for det, Jo.
For noen år siden forelsket jeg meg i en liten mustang
vi reddet fra myndighetene i Nevada.
Han var halvveis utsultet, men veldig fin.
Jeg kalte ham Beau.
Det sies at hester velger deg, og Beau valgte meg.
Jeg trente ham riktig, og han var en perfekt hest.
Jeg gråt som et barn da vi ga ham bort.
Og du kjempet ikke for å beholde ham?
Om jeg hadde kjempet for enhver hest jeg har elsket,
hadde jeg hatt hundrevis av dem.
Jeg vil ikke ha hundre hester.
Jeg vil bare ha én.
Jeg skal få tilbake Beauty, onkel John. Samme hva.
Jeg ble kjøpt av en mann ved navn Terry,
For å hjelpe ham å lete etter folk som hadde gått seg vill i fjellet.
Å være i naturen igjen brakte tilbake minner fra da jeg var vill.
Det virket som en livstid siden.
Terry var en rolig mann, og snill med meg,
men jeg kunne ikke la være å tenke at Jo hadde rett.
Vi burde ha rømt sammen da vi hadde sjansen.
Så du falt for en pen, liten mustang, Terry?
Vel, jeg syns hun er nydelig.
Og mer vant til dette terrenget.
Mitt nye liv krevde at jeg viste meg fra en annen side.
Jeg måtte være dristigere og mer fryktløs enn noensinne før.
Begynner å bli risikabelt her.
Hun klarer det. Kom igjen.
Kom igjen. Min modige hest.
Terry, stopp. Det er for bratt.
Jeg tilbrakte to år i fjellene med Terry...
...og vi utførte mange modige redningsoperasjoner.
Det var hardt, ensomt arbeid...
...men jeg lærte å være uselvisk.
Terry og jeg risikerte livet daglig for folk vi aldri hadde møtt.
Jenta mi.
Om Jo kunne ha sett meg nå, håper jeg hun ville ha vært stolt.
Hei! Hjelp meg, vær så snill!
Hold deg fast!
-Skynd deg! -Jeg kommer!
Foten min sitter fast!
Jeg gjorde så godt jeg kunne...
...men elvas vilje var så sterk.
Jeg har deg!
Men Terry var fast bestemt på å redde mannen, og det var jeg også.
Hold deg fast! Jeg kommer!
Bare én gang i livet hadde jeg sett en elv flomme over,
-og den utslettet alt på sin vei. -Vær så snill!
Foten min sitter fast! Den rikker seg ikke!
Vannet kom ned fra fjellet for fort.
-Du må hjelpe meg! -Ok.
Han måtte skynde seg.
Hold deg fast!
Kom igjen!
Vi kom ikke til å klare det.
Redd deg selv, jenta mi.
Jeg visste ikke om en mustang noensinne hadde løpt fra en elv...
...men jeg skulle prøve.
Kom igjen!
Bil fem, sentralen. Anmoder assistanse.
Vi hadde klart det.
Jeg hadde aldri galoppert så raskt eller hardt som den dagen.
Vi må få deg til sykehuset.
Og jeg var stolt av å være Terrys partner.
Ikke vær redd. Vi tar oss av henne.
Tanner, ta seletøyet og salen av hesten,
og sørg for at den har nok å drikke.
Hun var en helt i dag. Kom igjen. La oss dra.
Jeg tror Jo ville ha vært stolt av oss, også.
Jøss. Pelsen din er glovarm.
Ok. Kom.
Som det iskalde elvevannet slo den kalde lufta inn i lungene mine.
Men mannen visste ingenting om hester.
Så, han forlot meg uten å gi meg teppet mitt.
Bena mine begynte å riste så kraftig at jeg ikke klarte å stå.
Jeg ble kald overalt.
Nei, dumme gutt.
Dumme gutt.
Min modige hest.
Kom igjen, jenta mi. Opp med deg.
Det er kolikk. Lungene er betente. Jeg har gitt henne smertestillende.
La oss håpe hun er sterk nok til å klare seg.
Terry ble med meg hele natten, mens hodet mitt ble tåkete.
Jeg kjempet for å holde meg våken...
...men kunne føle at ånden min svant hen.
Så... så jeg Jo.
Hold ut for meg.
Jeg skal finne deg.
Det lover jeg.
Jeg skal finne deg.
Jeg elsker deg, Beauty.
Jeg vet ikke om det var en drøm...
...eller om Jo hadde klart å finne meg.
Du er oppe.
-Terry var en god mann. -Jøss. Jenta mi, du er oppe.
Men som meg begynte han å bli gammel.
Han pensjonerte seg.
Så, jeg ble solgt igjen.
Jeg ble sendt til et sted så langt utpå landet,
at bøndene fremdeles brukte gamle redskaper.
Han hadde lovet Terry å ta godt vare på meg, men bonden løy.
Da jeg følte for å gi opp,
husket jeg noe moren min sa.
Da hun fortalte meg at en mustangs ånd er umulig å knekke...
...og at om ting noen gang ble veldig vanskelig,...
...skulle jeg lukke øynene og drømme om gode ting,...
...og at da ville gode ting skje.
Jeg drømte om Jo.
Jeg husket tilbake til da vi var unge... og frie.
Men det var så lenge siden.
Ville hun i det hele tatt huske meg?
Jeg prøvde å se for meg hvor Jo kunne være nå.
Kjære onkel John...
Vinter i byen er virkelig vakkert.
Jeg har jobbet ekstra skift,
og nesten spart opp nok til å kjøpe tilbake Beauty.
Men nå finner jeg henne ikke.
Det er som om hun forsvant.
Jeg visste at det bare var enda en drøm,
men noen dager, når jeg trodde jeg nesten kunne høre Jos stemme,
knegget jeg så høyt jeg kunne i tilfelle hun kunne høre meg også.
Jeg kommer aldri til å slutte å lete etter henne. Kjærlig hilsen, Jo.
Det hadde nesten gått syv år siden jeg så Jo.
Vi kjøpte en hest.
Men håp kan være en mektig ting om du klarer å holde fast ved det.
Litt mer sjaber enn vi vil hun skal være, Jerry?
Dolly plukket henne ut, faktisk.
Hun er vakker på innsiden. Hun er bare sliten.
Du har rett, kjære. Man skal aldri dømme en bok etter omslaget.
Min nye stall var den minste jeg hadde vært i.
Rolig. Der, ja.
-Og ingen beitemarker å se. -Slik, ja.
Bare betongvegger.
La oss få henne på plass.
Jeg var redd for å bli etterlatt alene der.
Dolly minnet meg om Jo, og berøringen hennes var øm.
Det er ok.
Som om hun visste nøyaktig hvordan å betrygge meg.
Ta det rolig rundt hestene.
Jeg vedder på at hun var en fantastisk hest da hun var yngre.
Og med god behandling vil hun bli det igjen.
Hva skal vi kalle henne, Jer?
Jeg tenkte på Jackie, etter den forrige. Hva syns dere?
Hva med Lady? Fordi hun er så elegant.
Da blir navnet bare hennes.
Det er en god idé, Dolly. Da blir det Lady.
Lady.
Ta den tiden du trenger. Ingen hast.
I begynnelsen var det rart å dra vognen...
...men Jerry tvang meg ikke.
Hva vil dere ha?
Jeg begynte å like parken og alle ansiktene i den.
Jeg visste at det var en grunn til at jeg hadde havnet i byen.
Jeg kunne ikke tro hvor mange folk som besøkte det stedet.
-Tusenvis. -Flink jente.
Og jeg var sikker på at jeg, på en eller annen måte, ville finne Jo.
Jeg savnet henne så mye at jeg begynte å se henne overalt.
Rolig, nå. Hva skjer, Lady?
Ser du etter noen?
Vil du bli med på brunch?
Fortsett.
Men jeg ville ikke gi opp håpet.
Jeg visste i hjertet mitt at jeg ville finne henne.
Hver dag så jeg etter henne.
Jeg kjente den hesten.
Det var Ginger.
Jeg kunne ikke tro hvor mye hun hadde forandret seg.
Gingers en gang kraftfulle kropp var bare skinn og bein.
Gløden og livet i øynene hennes var erstattet av dyp tristhet.
Hun fortalte at hun hadde vunnet mange priser for George,
men da han dro for å gå på skole
hadde moren hans solgt henne uten at han visste det.
-Hei, hvor mye for en tur? -Hopp inn, gutter.
Mens mustanghjertet mitt kunne holde ut det harde livet
bare for håpet om å se Jo igjen...
...visste jeg at Ginger ikke hadde noen å håpe for lenger.
Jeg visste også at det var siste gang jeg ville møte henne.
Ok. Kom igjen.
Jeg vil aldri glemme Gingers siste ord til meg.
Forsiktig.
Hun sa at Merrylegs og jeg var de eneste vennene hun noensinne hadde.
Fortsett.
Beauty?
Fortsett, Lady.
Flink jente.
Takk for at du holdt ut denne tøffe kvelden. Du er en flink...
Det går bra med meg.
Men det gikk ikke bra med Jerry.
Kulden hadde nådd lungene hans, akkurat som da jeg var syk.
Hallo, min skjønne.
Fin hest.
Legen sa at Jerry ikke kan kjøre resten av vinteren,
kanskje ikke før våren.
Vi trenger pengene.
Jeg kan sette henne i drift.
Greit.
Etter at jeg ble tatt bort fra Jo,
trodde jeg ikke at livet mitt kunne bli verre...
...men jeg tok feil.
Rolig. Kom igjen. Det er ok.
Det stinket mugg og gammelt høy i den stallen.
Hestene var slemme på grunn av dårlig behandling.
Jeg kunne ikke forestilt meg hva de ville jeg skulle gjøre.
Buenos noches, Lady.
Skiftene betydde at jeg jobbet dag og natt.
-Jerry hadde vært snill... -Rolig.
-...de fleste kuskene var som ham... -Rolig.
...men ikke alle folk i verden er gode.
Kom igjen.
Jeg visste det var Ginger.
Hun hadde endelig funnet fred.
Hvorfor kan noen folk ikke forstå at hester også har følelser?
Jo visste at jeg kunne føle kjærlighet og tristhet.
Hva feiler det deg? Kom igjen!
Men andre trodde det var ok å bare kaste vekk en hests liv
som om det ikke betydde noe.
Og det knuste hjertet mitt.
Før i tiden kunne en hest jobbe åtte, ti timer per dag.
Men det var for mange timer,
bevist ved at hesten din la seg ned i går.
Midtownstallen.
Niks. Ingen sort hest i min låve.
Ja, jeg så avisene. Ja, det er forferdelig.
Jeg vedder på at du var hermosa i dine dager.
Det betyr pen.
Klart. Jeg skal høre rundt.
EN FALLEN HESTS HJERTESORG
Du er en berømt hest nå. Ser du?
Er ubrukelig om hun ikke kan jobbe.
Jeg vet om en fyr som kan... ta seg av henne.
Ja, men om du lar henne gresse, vil hun bli bedre på et par måneder.
Ikke verd pengene.
Niks.
Midtownstallen.
Nei, miss. Beklager. Jeg vet ingenting om den hesten.
Helt forferdelig. Klart, det. Jeg skal høre rundt.
Enda en grunn til å kvitte seg med den.
Hei. Hva gjør du der inne? Tilbake til arbeid.
Ja, sir.
Vel, Herr Skinner, takk for at du kom.
Jeg har stor eiendom. Jeg kan ta så mange du kan gi.
Her er den første. Hun er lam.
Framfoten. Hun veier rundt 1200 pund.
Det er hva vi ble enige om, og her er den andre vi snakket om.
Der borte?
Du burde ta henne med glede. Har vi en avtale?
-Absolutt. -Bra.
-Bli med til kontoret. -Hør her.
-Ring meg om du har flere, ok? -Klart.
Jeg visste at noe dårlig skulle skje...
...men jeg syntes mer synd på den lille, brune hoppen,
som var så utmattet at hun ikke brydde seg om hva som skjedde.
Jeg lurte på om hun hadde hatt noen som elsket henne slik Jo elsket meg.
Og jeg ønsket å få møte henne én siste gang.
Hallo.
En stjerne. Ja, det har hun.
La oss få dette unnagjort. Jeg liker ikke å være her.
-Hvilken? -Der er hun.
Hva i helvete? Inn. Kom deg inn igjen.
Stå stille.
Jeg visste at de hadde kommet for å hente meg.
Men om dette var slutten, skulle ikke jeg gjøre det enkelt for dem.
Bakover, hest!
Jeg var en mustang, sterk, stolt og vill.
Og jeg ville forsvare meg til min siste pust.
-Det hadde Jo ønsket. -Bakover, hest!
Min mor, også.
Herregud, hvordan ble dette godkjent?
Frem med ID-kortene, gutter.
Vi har hørt rykter om hester som forsvinner.
-Kom igjen. La meg se. -Har ikke gjort noe galt.
-Kom igjen. -Få se ID.
-Du må bli med. -Dette er galt.
-Det avgjør vi. -Seriøst? Slutt.
Det spiller ingen rolle. Greit? Bare...
-Slipp meg inn. -Slipp jenta inn.
Seriøst.
Beauty?
Er det du, jenta mi?
Det er ok.
Det er meg.
Det er Jo.
Var det bare enda en drøm?
Å, min Beauty.
Jeg lovet å finne deg.
Det var virkelig henne.
Min Jo.
Min Beauty.
Det var den lykkeligste dagen i mitt liv.
Og jeg forstod endelig hva som holdt båndet mellom Jo og meg levende.
Det var fordi vi delte den samme mustangånden.
Jeg er så stolt av deg.
Vi har lett etter deg lenge, Beauty.
Ikke vær redd. Vennene dine blir med oss.
Adiós, hermosa.
La oss dra hjem.
Jeg kunne lukte salt i luften igjen.
Jeg skulle endelig hjem.
Velkommen til BIRTWICKSTALLEN Redningssenter for hester og dyr
Jo hadde klart det.
Jeg hadde aldri sett en så artig, liten hest...
...utenom Merrylegs. Og han hadde en familie.
Husker du din gamle venn? Fant ham mens jeg lette etter deg.
Du er hjemme.
Anna...
Dette... er Beauty.
Vil du si hei?
Hei.
Vil du ta på nesen hennes?
Den er veldig myk.
-Hun kommer til å bite meg. -Det gjør hun ikke.
Vi lærte opp hverandre godt...
...for lenge siden.
Jeg trodde du sa hun var vill.
Hun var det... en gang.
Så vill som mulig.
Hun reddet livet mitt.
Hvordan kan en hest redde en person?
Det forteller jeg gjerne.
Da jeg vokste opp,
skjedde noe som forandret livet mitt... for alltid.
Beauty er faktisk grunnen til at jeg åpnet dette stedet.
Jeg var så stolt av hvem hun hadde blitt.
Klapp ham. Og si: "Takk skal du ha."
Takk skal du ha,
Husk alltid å si takk skal du ha.
Velkommen hjem, Beauty.
Hjem.
Jeg var endelig tilbake der jeg hørte hjemme.
En vis hest sa en gang til meg...
...at en mustangs ånd aldri kan knekkes.
At den har havets styrke...
...og lever for alltid, som vinden.
Det tok meg lang tid å skjønne hvorfor det var sant,
men jeg vet at det er det, fordi en ekte mustang
aldri gir opp håpet... eller kjærligheten.
Og da mitt siste øyeblikk kom
og jeg galopperte mot himmelen...
...innså jeg at min mor hadde rett.
Det føltes virkelig som å fly.
Tekst: Magne Hovden