Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
En klok häst sa en gång till mig...
...att en mustangs mod aldrig kan knäckas.
Att den har samma styrka som en ocean...
...och lever för evigt, som vinden.
Under mitt liv...
...har mitt mod prövats tusentals gånger...
...tills jag fann en hemlighet som räddade mig.
För att berätta vad det var, måste vi börja från början.
Historien om en vildhäst...
...och flickan hon älskade.
Jag föddes på en gyllene äng...
...på en bädd av mjuka vildblommor.
Min mor visade mig vårt hem.
Det var ändlöst...
...och vackert.
Jag var lite blyg för att möta min familj.
De var så många.
För att visa hjorden att jag dög...
...måste jag vara stark och snabb och orädd.
När jag blev äldre kände jag en eld tändas i mig.
Min mor sa att det var min mustanggnista, och att den alltid skulle vägleda mig.
Hon sa åt mig att aldrig sparkas eller bitas utan goda skäl,
utan alltid försöka vara mild och snäll.
Mitt hjärta längtade efter att utforska världen bortom vår äng.
En plats ingen nånsin kunde ta ifrån oss.
När jag blev två år gammal gjorde jag en upptäckt.
Märkliga varelser flyttade in på vår mark.
Det var förbjudet att lämna bergen...
...men jag måste ta reda på varifrån de kom.
Vi måste hitta den där mustanghjorden.
Där är hon. Vi kommer och hämtar dig, sötnos!
Jag visste att jag hade försatt hela min familj i fara.
Den kvällen berättade min mor en historia
om vad som händer när en häst lämnar den här jorden.
Att hon inte alltid skulle finnas där för att skydda mig...
...men att jag inte skulle oroa mig,
för när det är dags för en häst att dö...
...galopperar den mot skyn,
precis som om den kan flyga.
Och att när hennes tid kom...
...skulle hon alltid vaka över mig...
...från sin bädd bland stjärnorna.
Jag visste att jag hade gjort ett hemskt misstag.
Jag hade lett dem till oss.
Det där ungstoet är vildsint.
Det var min första erfarenhet av varelserna som kallas...
...människor.
Jag miste min mor när hjorden skenade.
Det var sista gången jag såg henne.
Och jag visste att det var mitt fel.
Jag kände mig sårad och skyldig och arg.
Min mor sa att en mustangs mod aldrig kan knäckas.
Men jag började undra om det var sant.
Jag kände mitt mod rämna.
Hej. Hur står det till?
Ser man på.
Ända hit från östkusten, va?
Ingen dålig fångst.
Jag körde hela vägen från New York.
Du måste ge dem nytt vatten.
Ja, jag tänkte göra det i morse.
En av mina arbetare blev sjuk.
Hur många vill du köpa?
Bara några stycken.
Vilken skönhet.
Tja, det ungstoet har hemskt humör.
Henne vill du inte ha.
Hon sparkas och har sig.
Hon skickas i eftermiddag.
Han tar 20 av dem.
Vi håller inte reda på vart våra ilskna hästar tar vägen.
Det förstår jag.
Den nye mannen verkade annorlunda.
Han hade mjukare ögon.
Stackars flicka.
Du är bara rädd. Det förstår jag.
Och arg med.
Stark personlighet.
Välbyggd också. Elegant.
Okej, pojkar. Samla ihop dem.
Vänta lite. Jag tar henne.
När vi körde iväg från den där hemska platsen
anade jag inte vilken tur jag hade som var en av de få utvalda.
För inte många vill ha en vild mustang att träna upp.
Vi åkte längs långa, trista vägar i flera dagar.
BIRTWICKSTALLET
Sådär ja. Spring av dig.
Hon är verkligen en skönhet, John.
-Visst är hon? -Men...
...de andra verkar mer...
Tama?
Jag tänkte säga stabila, men ja.
Hallå! Jösses!
Hon finner sig tillrätta.
-Tro mig. -Det gör jag.
Men problemhästar har en begränsad tid här.
Det vet vi båda.
Min första natt på Birtwick.
Jag saknar min familj.
De andra hästarna var främlingar.
Men det var mer stillsamt här.
Och jag kunde höra ett nytt ljud.
Känna saltlukten i luften.
Det var fridfullt.
Och slutligen somnade jag.
Jag undrade vad den nye mannen ville med mig.
Han kunde ju inte förstå.
Okej. När du själv är redo.
Pojken och jag skapade en lek.
-Vi lekte den tillsammans... -Lugn.
...varenda dag.
Jag vann jämt.
Min mor skulle ha varit missnöjd,
men människorna hade inte alltid varit snälla mot mig.
Så varför skulle jag vara snäll mot dem?
Den där mustangen är elak av sig.
Just nu är hon bara arg.
Skulle inte du vara det om ett UFO kom och stal dig från din familj?
Jag antar det.
Men jag tror inte att man kan tämja en sån häst.
Låt oss försöka, för hennes skull.
Sådär ja.
Jag tänkte att människor måste vara väldigt lata.
De ville alltid bli körda runt i saker.
Såna här har du säkert inte sett i vildmarken.
Han trodde sig kunna överlista mig med sina trick.
Duktig flicka.
Men han hade underskattat mig.
Okej.
En dag fick jag en granne.
Jag tyckte genast om hennes glöd.
Hon åtföljdes av den lustigaste lilla häst jag nånsin sett.
Han verkade inte kunna sluta dansa.
Jag fick veta att de hette Ginger och Merrylegs.
Till slut blev vi vänner, och vi fick gå på bete tillsammans.
Jag var så glad att ha en familj igen.
Mannen som förde mig hit bodde nära min paddock.
Hallå. John Manly.
Jag märkte att han alltid var ensam.
Vad?
Jo.
Jag är så...
Jag beklagar verkligen sorgen.
Ring om du behöver nåt.
Jag fick senare höra från olika människor på Birtwick...
...att flickans föräldrar hade dött i en bilolycka.
John var hennes morbror.
Det var nåt med flickan som var annorlunda.
Nåt jag kände igen.
Hennes mod verkade vara knäckt.
Jo.
Jag är ledsen.
Maten står på bordet.
Jag är inte hungrig.
Du måste äta nånting.
Nej.
Bara...
...låt mig vara i fred.
Det dröjde några dagar innan jag såg henne igen.
Så jag fortsatte min lek med pojken.
John ville också vara med.
Men trots att han hade en häst till hjälp...
...hängde han inte med i mitt tempo.
Visst är hon fin?
Jag menade inte att skrämma dig.
Vad heter hon?
Jag har inte gett henne nåt namn än.
Om du vill...
Den där hästen fångades in västerut.
Hon togs från sin hjord, sin familj, alla hon hade känt.
Hela hennes värld vändes upp och ner.
Sluta.
Sluta med vad?
Jag behöver inget medlidande.
Jag vill inte ha med din värld att göra.
Jag är här för att lagen säger att jag måste, istället för i mitt hem.
Jo. Du har inget annat hem.
Tror du inte att jag vet det?
Hur kan du säga så till mig just nu?
Hör på. Jag känner inte dig.
Du känner inte mig.
Vi vänjer oss vid varandra.
Du är inte min familj.
Håll dig borta från mig.
Toppen.
Nu har jag två flickor som inte vill veta av mig.
Ser du hur han vänder bort huvudet från mig?
Han vill inte titta på mig.
Vill inte ha med mig att göra.
Det vill jag ändra på.
Vinna hans förtroende.
Sätta lite press på honom.
Sen backa undan.
Jag försöker prata med honom, lära mig hans språk.
Jag vill inte kontrollera honom eller tvinga honom
att göra nåt han inte vill göra.
Vi måste hitta en balans tillsammans, ge och ta.
Han kanske inte kan prata, men han säger mycket till mig just nu.
Huvudregeln är att inte bli arg på honom eller frustrerad.
Om jag blir arg, känner han det. Då blir han också arg.
Hästar är ett fönster in i ens själ.
De kan avläsa ens ansiktsuttryck, ens känslor.
De känner allt man gör.
Mitt mål med arbetet är att hjälpa varje häst att finna sin frid.
Finns det nån häst han inte har kunnat tämja?
Nix.
Inte hittills.
Hon vänjer sig.
Ja.
Hur är det med henne?
Hon sitter i sitt rum när hon inte är i skolan.
-Hej, Jo. -Hon pratar knappt med mig.
Jag är bättre med hästar än med människor.
Hon vänjer sig.
Du vet visst att du är vacker.
Men jag vet att du ska.
Ja, Fitzpatrick har varit jättebra, så...
Så bra.
Den där nya flickan?
Hon bor faktiskt här.
Konstigt.
Klart att hon luktar.
Hon hör vad vi säger.
Jag hörde att du också miste din familj.
Jag är ledsen.
Varför skulle nån vilja tämja dig?
Du hör inte hemma här.
Inte jag heller.
Man måste vänja dem vid tyngden.
Så de inser att det inte gör ont.
Man måste alltid säga "tack".
Visa honom respekt när han visar tillit
och gör nåt bra för en.
Duktig pojke.
Tack.
Söndag betyder äggröra.
Jag har ett nytt recept med majsgröt.
Nej, tack.
Jag såg att du lyssnade på min lektion igår.
Jag tänkte att du kanske skulle gilla den här.
Min mentor gav mig den.
TVÅ SJÄLAR SAMMANSTRÅLAR ATT KÄNNA SIN HÄST
Vad handlar den om?
Hur man talar med hästar.
"Ingen hemlighet är så intim som den mellan en ryttare och hans häst."
R. S. Surtees.
-Läser du poesi? -Ja.
Seamus Heaney, E. E. Cummings,
alla finns i bokhyllan där inne.
Ta gärna en bok när du vill.
Tack.
Du är verkligen vacker.
John, Jo är där ute.
Du skrämmer hästen.
Hon kan springa omkull henne.
Det kanske jag ska kalla dig.
"Beauty."
Skulle du gilla det?
Beauty.
Black Beauty.
Jag tyckte om namnet.
Efter den dagen insåg jag att det möjligen
fanns en person som verkligen förstod mig.
John...
...är hon inte rädd att vara där inne?
Nix.
Kan Jo rida?
Hon har aldrig varit nära en häst.
Och det fantastiska var...
Tack.
...att jag även förstod henne.
Är du redo för middag?
Jag har några fina biffar till reapris.
Du gillar verkligen mat.
Jag gillar att laga mat. Märks inte det?
Du har kommit närmare ungstoet än jag lyckats med på flera veckor.
Vi har väl varandra.
Jo...
Sluta.
-Jag tänker bara... -Jag vill inte prata om det.
-Du måste... nån gång. -Varför?
Till slut måste du tala om för mig vad du känner.
Jag vill berätta hur jag känner.
Varför skulle jag bry mig om det?
Du hälsade aldrig på min mamma. Du kom inte och träffade mig.
-Jo, det gjorde jag. -Jaså?
-Jag träffade dig. När du... -Jaså?
Jag mindes knappt ditt utseende när jag kom hit.
Jo, jag är ledsen.
Rör mig inte.
Jag vill åka hem.
Det kan du inte, Jo. Du kan inte.
Din mamma och pappa...
Jag är ledsen.
Jo.
-Jo? -Låt mig vara, sa jag!
-Sluta... -De var som två mustanger,
som kämpar i vildmarken.
Medan jag betraktade dem
insåg jag att människor och hästar kanske inte är så olika ändå.
Jag kunde inte sova på hela natten.
Jag var alltför orolig för Jo.
Hennes ansiktsuttryck berörde mig starkt.
Jag kände igen det, för jag drömde ännu mardrömmar om hur jag miste min familj.
I den stunden...
...ville jag tala om för Jo var hennes föräldrar var,
som min mor hade berättat för mig.
Att de vakade över henne...
...från sin bädd bland stjärnorna.
Jag stannade hos henne tills solen gick upp nästa dag.
Jo?
Var är du?
Jo?
Jo.
Tack och lov.
Du skrämde nästan livet ur mig.
Varför har du sovit här ute?
Vad ska jag göra med dig?
Det här är nytt för mig också, vet du.
Du har utegångsförbud.
Verkligen?
Just det.
Fast jag har en bättre idé.
Jag ska visa dig hur man använder en högaffel.
-Ja, men det är inte... -Jag tänker inte...
Du behöver inte vara rädd, vet du.
Jag är inte...
Hon mockar efter våra hästar.
Det är sorgligt.
Jättesorgligt.
Det sägs att om de inte kan rädda dem, gör man lim av dem.
-Vad sa du? -Ingenting.
Du har lite smuts där.
Ja, och du har lite smuts där.
-Ledsen. -Vad gör du?
-Kom hit och hjälp mig. -Men...
Herregud!
-Det gick bra... -Inte alls.
-Du har lite smuts... -Klart att det inte gick bra!
Det är äckligt, löjligt och oacceptabelt.
Det här stället suger.
Förlåt. Inte när jag är här med dig.
Det här är enda trygga stället.
Skolan suger. Folk suger.
Vi kanske borde rymma tillsammans.
Vad tycker du?
Nej. Förlåt. Det är borta.
Hon är betingad att sky grimman.
Hon är en klipsk häst.
Visste du att vilda mustanghjordar inte har en hingst som ledarhäst?
Det är vanligen ett sto.
Inte alltid det största eller starkaste eller mest populära,
utan det som har gått igenom mest i livet.
Hon leder genom respekt.
Det är därför mustanger är unika.
Varför berättar du det här?
För det tycks mig
att du mer liknar en klok mustang än en skällande uppvisningshund.
Maten är klar om tio minuter.
Jag har lagat lasagne.
Hästen går inte ens att leda. Hon är ett hopplöst fall.
Jag behöver bara lite mer tid.
Vi kan inte behålla mustanger som inte går att tämja.
Vi måste göra plats för andra.
Mr Gordon säger att om du inte blir tämjd
måste du flyttas till ett annat ställe.
Säkert inte lika trevligt som här.
Jag vet att du inte kommer att göra mig illa...
...och jag ska aldrig göra dig illa... nånsin.
Ska vi göra ett försök?
Och visa honom hur snäll du är?
Jag vet.
Så illa kan det väl inte vara?
Bättre än att vara hemlös.
Snälla.
Lita på mig.
Titta.
Ser du?
Det gör inte ont.
Okej.
Nu prövar vi.
Du ser?
Såja.
Nästan klart.
Ingen fara.
Fast hon lär inte kunna leda henne.
Vill du gå med mig? Kom.
Nybörjartur.
Ja. Eller så har hon talang.
Det var som tusan.
Ni två kanske har nåt gemensamt trots allt.
Så du vill inte ha med min värld att göra?
Det här är annorlunda.
Käftandet mellan Jo och hennes morbror avtog betydligt efter det där.
Så du trivs verkligen här?
Bra.
Enligt morbror John får du stanna, men du ska snart ridas in,
vad nu det betyder.
Jo var stolt över mig, och jag ville visa henne vad jag dög till.
Först tar vi betslet. Få se hur det går.
Såja, Beauty.
Kom igen, Beauty.
Jag har en idé.
Då kanske det inte smakar så illa.
-Såja... -Sådär ja.
Hur kom du på det där?
Det kändes som det rätta att göra.
Jag visste att människor vill ha saker på fötterna. Men hästar?
Beauty.
Ginger och Merrylegs skrattade så att hela stallet hörde.
Det var så genant.
Sen tar vi sadeln.
Först sadelfilten, så att hon vänjer sig vid att ha nåt på ryggen.
-Redo? -Ja. Lugnt och fint.
Försiktigt. Såja, Beauty.
Såja.
Sådär ja.
Nu går det framåt.
Måste vi lägga den där på henne?
För att tämja henne, ja.
Varför kallas det så?
Vilket då?
"Tämja."
Det är bara ett uttryck. Att tämja en häst.
Man borde säga nåt annat.
Vad skulle det heta, då?
"Partnerskap."
Bli partner med hästen.
Okej, redo?
Bravo.
Du lyckades.
Hej, Jo.
Det går fint.
Är det inte lite för tidigt?
Hon har ju redan kommit långt.
Inte tillräckligt långt.
Vi kan inte sälja henne om hon inte går att rida.
Sälja henne?
Varför tror du att vi tämjer henne?
Förlåt, "blir partner". Jag gillar det där.
Men varför skulle du sälja henne?
Jo, jag äger inte ranchen.
Mitt jobb är att träna upp några mustanger per år och få nya hem åt dem,
inte behålla dem.
Vet du hur många det finns som behöver hjälp? Tusentals.
Nu prövar vi. Lugnt och försiktigt.
-Det går bra. -Bra, Beauty. Duktig flicka.
Morbror John!
Hur gick det?
Jag överlever.
Min vänskap med Jo blomstrade, som blommor på våren.
Vissa dikter är verkligen vackra.
Vi hade ett outtalat språk... tillsammans.
John, vi vill gärna att du kommer till Brooklyn nån dag.
Jo börjar bli så stor. Kram, din syster Suzy.
Tänker du nånsin på din familj, Beauty?
Jag försöker att inte tänka på min.
Det gör för ont.
Du vet?
Jag ville inte se henne så ledsen.
När jag var ledsen, sprang jag så fort jag kunde.
Men eftersom Jo inte kunde galoppera, fick jag en idé.
Vad gör du?
Vill du att jag ska...
Jag kan inte rida.
Jag önskade att hon ville försöka.
Jag visste att Jo kunde vara orädd.
Okej.
Jag hade litat på henne.
Nu måste hon lita på mig.
John!
Mr Gordon!
-Beauty! -Vad i...
Jag visste att om Jo kunde känna vinden i manen,
skulle det hjälpa henne att läka.
-Jo, håll i! -Jo!
-Jo!
Åh nej! Jo.
Hur gick det? Är du skadad?
Det var fantastiskt.
Jo och jag lärde oss rida tillsammans.
-Ser det bra ut? -Ja.
Såja. Håll kontrollen.
Hon föll av mycket i början.
-Gick det bra? -Jadå.
Inte konstigt att de red på hästar.
Människor är väldigt klumpiga.
Vi kanske ska ta Merrylegs istället.
-Sitta upp igen? -Ja.
Men vi lärde oss. Tillsammans.
Partners.
Kom igen, Beauty. Fortare.
Jo och jag galopperade som om inget i världen kunde hinna ifatt oss.
Vi var två olika varelser,
men för ett ögonblick...
...var vi ett.
Vi hade funnit frid... tillsammans.
Sommaren tog slut, och det kom många nya föl.
De påminde mig om min mor och mig.
När den stora gula vagnen kom och hämtade Jo igen...
...kände jag att det låg förändring i luften.
Att rida var inte lika roligt utan Jo,
men jag måste lära mig att ha andra på ryggen.
Jag började tycka om John, trots att han var ganska tung.
En ny stalldräng började ta hand om oss.
Han var alltid tankspridd.
Han skulle nog knappt märka om himlen föll ner.
Du kan vänta. Såja.
Birtwick kan gå omkull i annat fall.
Jag försöker hålla mustangprogrammet igång, men det har varit...
Jag förstår. Du...
Du kan inte hålla på med mobilen medan du jobbar.
Förlåt, mr Manly. Förlåt, mr Gordon.
Ta väl hand om det nya ungstoet ikväll, så att hon inte bli kall.
Absolut.
Jag vakade över dem i flera timmar, bara utifall.
Nu är du väl varm?
Jag blev förvånad när stalldrängen lade undan sin lilla låda ett tag,
och hans vanligen frånvarande min förändrades.
Den natten hade jag en mardröm.
En häst ropade till mig om hjälp gång på gång.
Jag insåg att det var Ginger.
Vi var fast.
Jag försökte ropa på hjälp, men Jo var för långt borta för att höra.
Beauty!
-Jag kunde inte lämna de andra. -Okej.
-Var inte rädd. -Ginger och Merrylegs var kvar där inne.
Lita på mig. Snälla.
Jo!
Var inte rädd.
-Jo! -Hjälp dem!
Är du oskadd, Jo? Beauty.
-Jo! Du måste... -Öppna grinden!
-Vi måste hjälpa dem! -Jo!
Jo! Låt bli!
Hon kommer.
Var är Jo?
Jo kom inte ut.
-Var var hon? -Jo!
Jo!
Gode Gud.
Stallet blev till aska...
...liksom mitt nyfunna hopp om ett liv med Jo.
Det var tack vare Jos mod som alla hästarna räddades.
Hennes lugna, stadiga röst bröt igenom min fruktan,
vilket var enda skälet till att jag kunde följa henne.
Den unga stalldrängen menade inte att skada nån,
...men hans vårdslöshet satte allas våra liv på spel...
...och förstörde vårt härliga hem.
Det var början till slutet för Birtwick.
-Mr Gordon. -Jo, vad kan jag göra för dig?
Snälla, sälj inte Beauty.
Jag beklagar, Jo. Alla tränade hästar måste säljas.
Vi har inte utrymme nu efter branden.
-Men... -Du räddade hennes liv, Jo,
på flera sätt än ett.
Vill du inte göra detsamma för andra hästar?
Tänk om jag kunde köpa henne?
Ursäkta?
Jag kan jobba åt dig. Hjälpa till att träna de andra,
bygga upp stallet igen, allt möjligt.
Varje morgon, varje dag efter skolan.
Jag vet inte om det är en bra idé.
Morbror John, snälla.
Han får inte skicka bort Beauty.
Nåja, det var när du började jobba med Beauty som dina betyg gick upp.
Du har inte kommit i bråk i skolan igen.
Precis.
Problemet är att det är dyrt med mat och stallplats åt Beauty.
Okej.
Så här gör vi.
Om du kan betala för hennes foder och vad hon har kostat oss hittills,
så är hon din efter sommaren.
Och du får stallplatsen gratis i utbyte mot att vara Birtwicks maskot.
Menar du det?
Säg ja fort, innan jag ändrar mig.
Okej.
Tack, mr Gordon.
Tack, morbror John.
Men du måste förstå en sak.
Jag kanske måste hyra ut Beauty under sommaren,
för att frigöra plats medan vi bygger upp stallet igen, om nån vill ha henne.
-Överens? -Överens.
-Jag beklagar verkligen stallet, mr Manly. -Tack.
-Det är så smutsigt här, mamma. -Tyst, vännen.
George Winthorp.
Tänka sig.
Det här ungstoet har humör, men hoppar bra med rätt handlag.
-Han är helt underbar. -Vet han vilka vi är, tror du?
Ja. Han har nog tittat på mig förut.
Oj, mamma, titta på den där hästen.
-Är inte det en mustang? -Och?
-Du ville ju ha ett fullblod. -Alla har ett fullblod.
Hon är en Pryor-mustang, eller hur?
Du kan hästar.
Hon är så vacker.
Lustigt, men hennes namn betyder det. "Beauty."
-Men som din mor sa bör du nog... -Är hon till salu?
Nej. Hon är inte till salu.
Men... ni kan få hyra henne.
Går hon att rida på?
Ja. Det var min systerdotter som tämjde henne.
Men hör på... vi har många andra hästar.
-Bra. -Gå och prata med honom.
För bådas vår räkning. Sabba inte det här. Gå nu.
Men... vi har alla möjliga hästar, så...
-Ja, alla möjliga, raring. -Nej, jag vill ha den där.
-Kom. -Vad hände?
-Kom, sa jag. -Varför pratade du inte med honom?
För det var en dum idé och en pinsam situation.
Inte alls.
Hej.
Jag hörde att det var du som tämjde det här fina ungstoet.
Nåja, blev partner.
Du menar bli partner med snarare än tämja.
Det gillar jag.
Hon var nervös i hans närhet.
Jag heter George, förresten.
Jo.
Jo tyckte nog att han var stilig.
-Beklagar. -Vadå?
Hurra!
-Bra. -Vad pågår där borta?
Min syster hyrde visst din häst.
Va?
Du får bo med en annan stalldräng.
De gick med på att betala dig 200 dollar i veckan.
Tack.
Vänta, varför gick de med på det?
Jag sa att det var bra för Beautys omställning
och mycket säkrare för flickan om du var där.
Vi är klara, mr Green.
Okej. Vi ses om några veckor, morbror John.
På Birtwick lärde jag mig att det är goda människor som skapar goda platser.
Jag var glad att Ginger också skulle följa med.
Jag undrade hur vårt nya hem skulle vara.
-Jag kan hjälpa... -Behövs inte. Tack.
De är här!
Georgina, vilken fin häst du har.
Jag är stolt över att du beslöt att rädda den.
Kan du ta ett foto?
Inte så. Min bästa profil.
Flickans röst var så gäll att troligen bara hästar och hundar kunde höra henne.
Inte för att vara elak, men det var ett hemskt ljud.
Du... du måste vara Jo.
Ja.
Mr York. Du rapporterar till mig.
Kom, så ska jag visa dig ditt sommarkvarter.
Den här vägen.
George!
Earlshall var helt annorlunda än Birtwick.
Stallen var välstädade.
Hästarna glänste.
Men trots att allt var felfritt...
...kändes Earlshall kallt och inte alls lika välkomnande.
Där ska du bo.
-Är det stalldrängarnas hus? -Ja.
Ginger hade blivit köpt.
Jag var bara uthyrd.
Tydligen kan man ha en häst på prov och se om man gillar den.
Du behöver inte sätta i hälarna så hårt. Hon går ändå.
Vi tar det lugnt och fint.
Det märktes direkt att Georgina inte alls var som Jo.
Hon hade hårt handlag. Hon satte i hälarna hårdare.
Och hon studsade omkring som om hon fick ett raserianfall där på min rygg.
-Lugnt och fint. -Kom igen.
Rid lugnt och samlat.
York! Hon måste hålla upp huvudet för dressyren!
Det gör jag, mamma.
Nej, hästen, raring.
Beauty har aldrig haft kandar, ma'am.
Börja vänja henne vid det, då, för det där duger inte.
Axlarna tillbaka, Georgina.
Hon måste se ut som en uppvisningshäst. Klipp manen och svansen.
Jag försökte vara tålmodig.
Jag undrade vad hon skulle tycka om man klippte av allt hennes hår.
Dressyrridning går ut på att skapa en välmående häst.
Hon behöver få utrymme att uttrycka sig själv.
York, jag är inte på humör idag. Galopp, Beauty.
York, när ska ni få upp hästens huvud?
Jag kan ta i lite mer, ma'am, men jag skulle helst låta bli.
Gör det, tack.
Det enda som var värre än Georginas sparkar var kandaret.
Det tvingade upp mitt huvud mot bröstet så att jag knappt kunde andas naturligt.
-Jag försökte minnas min träning... -Vad gör hon?
...men sättet jag behandlades gjorde mig arg.
Håll inte så stumt.
Jag visste att om jag kastade av henne, skulle Jo och jag få problem,
-så jag fick en bättre idé. -Vad är det med henne?
Georgina, vad gör du?
Ingenting. Det är den dumma hästen!
Såja. Hoppa åt sidan.
Vad gör hon? Dumma häst!
-Dumma häst! -Georgina, jag har...
Å, Beauty, du är en rolig en.
Vilken underbar häst du är!
Min syster är definitivt ingen hästmänniska.
Du vill väl helst sköta om henne själv?
Att trimma Beauty är tydligen för avancerat för mig.
Hur trivs du annars?
Bra. Jag försöker bara hålla mig undan.
Birtwick var en sak.
Det här är definitivt inte min värld.
Det är ett stort ställe, men det betyder inte att människorna är annorlunda.
Inte alla åtminstone.
Jag ska säga till York att du får sköta om Beauty.
Hon är din häst, anser jag.
Vi ses.
Min son vädjade visst om att du skulle få sköta om hästen.
Ja.
Tack. Jag...
Tyvärr är det opassande.
Och det stör Georgina,
så du får se till att hålla dig på avstånd.
Du vill väl inte mista din plats här?
Nej. Självklart inte.
Bra, då förstår vi varandra.
Om att hålla avstånd.
Jag trodde inte att Georgina ville rida på mig mer, men det ville hon.
Nu hör du upp!
Hon satte sporrarna i mig som om jag var gjord av sten.
Om det inte vore för Jo,
hade jag kastat av den där hemska flickan.
Hej, flickan.
Åh, Beauty.
Vad har hon gjort med dig?
-Jo! -Var är hon?
Vem? Vad har hänt?
Din syster har gjort sår i Beautys länder, och jag ska...
Vänta. Lugna ner dig.
Berätta vad som hänt.
Herregud.
Det är inte okej. Vi misshandlar inte hästar här.
Här, badda lite med det här. Då läker det fortare.
Jag är tacksam för hjälpen, men jag måste hitta din...
Snälla Jo.
Jag ska prata med York och med min mor, jag lovar.
Och Beauty behöver dig här, inte avskedad.
Jag vet. Han är trevlig och...
...intelligent.
Och väldigt...
...stilig.
-Hej. -Hej.
Vill du äta lunch med mig?
Tack, men jag är hellre med Beauty min enda lediga dag.
Jag beslöt att lämna dem i fred.
Jag tänkte väl det.
Så vad är din historia?
Jag har ingen.
Alla har en historia.
Varifrån kommer du?
Varför jobbar en vacker flicka som du som stalldräng?
Det grundläggande, du vet.
Jag talar helst inte om mitt förflutna.
Jag förstår.
Framtiden, då?
Vad vill du göra om tio år?
Välj vad som helst. Jag börjar.
Jag skulle kolonisera Mars.
Jag skulle rädda hästar. Som min morbror gör på Birtwick.
Fast jag skulle köpa angränsande marker
och bygga ut stallet så att vi fick rum med fler.
Förlåt, jag tråkar väl ut dig.
Nej.
Jag är fascinerad.
Jag har läst att det finns tusentals vildhästar västerut,
och att man föser ihop dem med helikoptrar och sätts i trånga inhägnader,
i förhoppningen att folk ska ta hand om dem,
men de flesta blir kvar där.
Tänk hur det hade gått med Beauty om min morbror inte hade räddat henne.
Så jag skulle väl köpa Birtwick och rädda tusentals hästar.
Med Beauty som maskot.
Det var ett mycket bättre svar än Mars.
Du gör det säkert.
Jo...
...mina föräldrar har sin årliga Earlshall Classic i helgen.
Det är en hästkapplöpning över ägorna.
Alla viktiga personer kommer.
Vad nu det betyder.
Okej.
Vill du vara min partner?
Jag?
Jag ser ingen annan Jo Green här.
Jag kan inte.
Det kan du visst.
Jag jobbar åt dig.
Du jobbar åt mina föräldrar.
Det är inte flådigt eller så.
Beauty är för det.
Man ska alltid lyssna på sin häst.
-Ja, men... -Utmärkt.
Jag sätter ditt namn på VIP-listan.
VIP-listan?
Hej. Hur står det till?
Ni kom.
Alla människor var så rena.
De hade konstiga hattar.
Och jag älskade musiken. Den fick mig att vilja dansa.
Där har vi mr Bradley Eastland på Just Magic vid sista hindret,
som vinner pokalen för ungdomsklassen.
Härnäst, inbjudningstävlingen för manliga ryttare.
Hej, George.
-Var är George? Är det han? -Han väntar på nästa lopp. Äntligen.
Hur många drinkar är det nu?
Precis lagom, älskling.
Georgina var så oduglig att jag nästan tyckte synd om henne.
Hon hade inte klarat sig en dag ute i det fria.
-Det var inte så flådigt, sa du. -Det är det inte heller.
Enligt min mors sätt att räkna.
Du är jättevacker.
Tack.
Vem är den där söta flickan?
-Var då? -Där.
Hej, Ginger. Du verkar redo för tävlingen.
Kära nån.
Vår son fraterniserar med tjänstefolket.
Vad är det för fel med det?
Hon är medellös.
Ja.
Det var du också innan vi gifte oss.
Var är Beauty?
Önska mig lycka till.
Lycka till.
Heja.
-Heja! -Kör!
-Heja, George! -Såja. Heja, George!
Beauty!
Han är så snabb.
Han är många saker.
Heja, George!
Heja!
Heja, Ginger!
Ja!
George Winthorp vinner pokalen för tredje året i rad.
Ja!
Och nu, mina damer och herrar, pojkar och flickor,
dagens sista tävling, inbjudningstävlingen för kvinnliga ryttare.
-Raring, titta, där är Georgina. -Ja.
Så fin hon är. Ja!
-Hej. -Hej.
Gratulerar.
Tack, Jo. Det var Gingers förtjänst.
Jag tyckte inte om Georgina,
men jag ville vinna.
På min signal!
Heja, Beauty!
Fortare, Beauty!
Kör!
Jag försökte lyssna...
-Ja! -...men hon drev på mig för hårt.
Hon var inte Jo.
Georgina hade ingen kontroll alls.
Nåt är på tok.
Hon haltar lite.
-Utan sko var det farligt att hoppa. -Kom igen!
Men hon bara drev på mig.
Kom igen.
Fortare!
Herregud. Raring, spring!
-Beauty! -Oroa dig inte.
Det enda som är sårat är hennes ego.
Värdelösa häst! Vi kunde ha vunnit!
Hon haltade redan vid första svängen, men du drev på henne!
Visste du ens att hon tappat en sko?
Själviska flicka! Utsätta både dig och hästen för fara.
Georgina. Hur gick det?
Gör det ont?
Kom. Följ med mamma.
-Är du oskadd? -Nej!
Det är klart att hon inte är!
Åh, Beauty.
Jag vet. Kom.
Duktig flicka.
Hon bröt inte benet, mirakulöst nog.
Den som gjorde det här borde inte ha med hästar att göra.
Tyvärr sitter ärren i hela livet,
-men man kan operera om ni vill... -Nej, nej.
Vi lägger inte ut mer pengar på den hästen.
Jag sa ju att vi inte borde ha tagit hit en mustang.
Skicka tillbaka den.
Det kan du inte göra, mamma. Jo...
Jag kan göra vad jag vill. Och beblanda dig inte med tjänstefolket.
-Tjänstefolket? -Ja, George. Tjänstefolket.
Jo är en mycket finare människa än du.
-Vår tid på Earlshall hade varit prövosam. -George!
Men den hade gjort Jo och mig starkare.
Jag respekterade George för att han sa ifrån till sin mor.
George!
Han hade ärvt hennes fina uppfostran men inte hennes otrevliga personlighet.
Jo hade jobbat så hårt, och det var snart dags att fara hem.
Men jag skulle sakna Ginger.
Jag har sparat ihop över 800 dollar, och jag har räknat ut
att det räcker för att betala mr Gordon,
och om jag fortsätter jobba, kan jag äntligen ta henne härifrån.
Jo...
Vänta, varför hälsar du på igen?
Jag har hemska nyheter.
Birtwick skulle stängas för gott.
Alla hästarna där skulle säljas.
Du är min familj.
Det vet du väl?
Jag ska hitta dig.
Jag ska spara ihop nog med pengar och hitta dig.
Mitt hjärta stannade. Mina ben domnade bort.
Jag lovar.
Jag kunde knappt andas.
Skulle Jo lämna mig?
-Jag grät. Jag skrek. -Vänta!
Vänta! Beauty!
Jag sparkade mot hästvagnens väggar för att få dem att stanna.
Men det var för sent.
Det enda jag kunde göra var att se tillbaka på Jos rara ansikte
medan hon försvann ur mitt liv.
Förlusten av Jo fick min gamla ilska att återvända.
Jag började bitas och sparkas,
allt jag kunde göra för att bli hemskickad.
-Hej. -Men min plan slog fel.
Vad är det, söta flickan?
-Min nya ägare gillade min glöd. -Ja.
Jag trodde aldrig att jag skulle lämna Birtwick. Jag är så ledsen, Jo.
För några år sen förälskade jag mig i en liten brun mustang
som vi räddade i Nevada.
Han var halvsvulten men så jädra fin.
Jag kallade honom Beau.
Det sägs att hästar väljer ägare, och Beau valde mig.
Jag tränade upp honom väl, han var en perfekt häst.
Jag grät som ett barn när vi gav bort honom.
Kämpade du inte för att behålla honom?
Om jag hade kämpat för varenda häst jag älskat,
hade jag haft hundratals nu.
Jag vill inte ha hundra hästar.
Jag vill bara ha en.
Jag ska få Beauty tillbaka, vad som än krävs.
Jag köptes av en man som hette Terry,
för att hjälpa honom söka efter folk som gått vilse i bergen.
Att vara ute i naturen väckte minnen av min tid som vildhäst.
Det kändes som en hel livstid sen.
Terry var en stillsam man och han var snäll mot mig,
men jag tyckte ändå att Jo hade haft rätt.
Vi borde ha rymt tillsammans när vi hade chansen.
Så du föll för en söt liten mustang, Terry?
Jag tycker att hon är härlig.
Och mer van vid den här terrängen.
Mitt nya liv ställde krav på en annan sida av mig.
Jag måste vara djärvare och mer orädd än nånsin tidigare.
Det är svår terräng här.
Hon klarar det. Kom igen.
Såja. Min modiga häst.
Stanna, Terry. Det är för brant.
Jag var uppe i bergen med Terry i två år...
...och vi utförde många djärva räddningsaktioner.
Det var hårt, ensamt arbete...
...men jag lärde mig nya läxor om osjälviskhet.
Terry och jag riskerade våra liv varje dag för människor vi aldrig mött.
Duktig flicka.
Om Jo kunde se mig nu, hoppas jag att hon hade varit stolt över mig.
Hallå! Hjälp!
Häng i!
-Skynda dig! -Jag kommer!
Benet sitter fast!
Jag höll emot så gott jag kunde...
...men strömmen var så stark.
Jag har dig!
Men Terry var fast besluten att rädda mannen, och jag också.
Håll i ordentligt! Jag kommer!
Bara en gång i mitt liv hade jag sett en flodöversvämning,
-och den sopade bort allt i sin väg. -Snälla!
Benet sitter fast! Jag kan inte röra det!
Vattnet kom rusande ner från bergen för häftigt.
-Du måste hjälpa mig! -Okej.
Han måste skynda sig.
Häng i!
Kom igen!
Vi skulle inte klara oss.
Rädda dig själv, flickan.
Jag visste inte om en mustang nånsin sprungit fortare än en flod,
men jag tänkte försöka.
Kom igen!
Bil 5 anropar centralen...
Vi hade klarat det.
Jag hade aldrig galopperat så fort i mitt liv som den dagen.
Du måste till sjukhus.
Jag var stolt över att vara Terrys partner.
Bara lugn, sir. Vi tar hand om henne.
Tanner, ta av betslet och sadeln,
och se till att hästen får vatten.
Hon var en hjälte idag. Kom nu, sir.
Jo hade nog också varit stolt över oss.
Kära nån, flicka. Du är brännhet.
Okej. Kom.
Liksom det iskalla flodvattnet rusade den kalla luften in i mina lungor.
Men mannen visste inget om hästar.
Så han lämnade mig utan min hästfilt.
Mina ben skakade så att jag knappt kunde stå.
Jag frös i hela kroppen.
Nej. Dumma grabb.
Dumma grabb.
Min tappra häst.
Såja, flickan. Upp med dig.
Det är kolik. Svår lunginflammation. Jag har gett henne smärtstillande.
Låt oss hoppas att hon klarar krisen.
Terry var hos mig hela natten, och mitt medvetande blev ett töcken.
Jag kämpade för att hålla mig vaken...
...men jag kände att min själ lämnade mig.
Just då... såg jag Jo.
Håll ut för min skull.
Jag ska hitta dig.
Jag lovar.
Jag ska hitta dig.
Jag älskar dig, Beauty.
Jag vet inte om det var en dröm...
...eller om Jo hade lyckats hitta mig på nåt sätt.
Du står upp.
-Terry var en god man. -Kära nån. Min flicka, du är uppe.
Men han åldrades, liksom jag.
Han beslöt att sluta med sitt jobb.
Så jag såldes igen.
Jag skickades till en plats så långt bort på landet
att bönderna fortfarande använde gamla jordbruksredskap.
Bonden hade lovat Terry att ta väl hand om mig, men han ljög.
När jag kände att jag ville ge upp,
mindes jag nåt min mor hade sagt till mig.
Hon sa att det var omöjligt att knäcka en mustangs mod...
...och att om det blev verkligt svårt...
...skulle jag blunda och drömma om goda ting...
...och då skulle de återvända.
Jag drömde om Jo.
Jag mindes när vi var unga... och fria.
Men det var så länge sen.
Skulle hon ens känna igen mig?
Jag försökte föreställa mig var Jo var nu.
Kära morbror John...
Vintern i staden är väldigt vacker.
Jag har jobbat extra pass
och nästan sparat ihop nog för att köpa tillbaka Beauty.
Men nu kan jag inte hitta henne.
Det är som om hon försvunnit.
Jag visste att det bara var ännu en dröm,
men vissa dagar, när jag nästan tyckte mig höra Jos röst,
gnäggade jag så högt jag kunde, ifall hon kunde höra mig också.
Jag ska aldrig sluta leta efter henne. Kram, Jo.
Det hade nästan gått sju år sen jag sist såg Jo.
Vi har köpt en häst.
Men hopp kan vara en mäktig sak, om man lyckas hålla fast vid det.
Hon är i sämre skick än vi önskade, eller hur, Jerry?
Det var Dolly som valde ut henne.
Hon är jättefin innerst inne. Hon är bara trött.
Du har rätt. Man ska aldrig döma en bok efter omslaget.
Mitt nya stall var det minsta jag varit i.
Såja. Bra.
-Ingen betesmark inom synhåll. -Såja.
Bara betong och väggar.
Vi låter henne göra sig hemmastadd.
Det var läskigt att bli lämnad ensam där.
Dolly påminde om Jo, och hennes beröring var vänlig.
Det är bra nu.
Hon visste precis hur hon skulle lugna mig.
Ta det varligt med hästar.
Hon var säkert en jättefin häst när hon var yngre.
Det blir hon igen, med god behandling.
Vad ska vi kalla henne, Jer?
Jackie, tänkte jag, efter den förra. Vad tycker ni?
Kanske Lady? Hon är så elegant.
Då är namnet bara hennes.
Bra idé, Dolly. Hon får heta Lady.
Lady.
I ditt eget tempo. Vi har ingen brådska.
Först kändes det konstigt att dra droskan...
...men Jerry drev inte på mig.
Vad önskas?
Jag lärde mig att tycka om parken och alla ansikten där.
Jag visste att jag hade kommit till staden av en anledning.
Det var så många människor som besökte den platsen.
-Tusentals. -Duktig flicka.
Så jag var säker på att en dag hitta Jo.
Jag saknade henne så mycket att jag började se henne överallt.
Såja. Vad är det, Lady?
Letar du efter nån?
Bjuder du på brunch?
Fortsätt.
Men jag vägrade att ge upp hoppet.
Jag visste innerst inne att jag skulle hitta henne.
Varje dag sökte jag.
Den hästen kände jag igen.
Det var Ginger.
Men så förändrad hon var.
Gingers en gång så kraftfulla kropp var bara skinn och ben.
Glöden och livet i hennes ögon hade förbytts i djup sorgsenhet.
Hon berättade att hon hade vunnit många priser åt George,
men när han hade börjat på college
hade hans mor sålt henne utan hans vetskap.
-Vad kostar en åktur? -Det är bara att kliva på.
Mitt mustanghjärta kunde utstå det där hårda livet
bara för hoppet att se Jo igen...
...men jag visste att Ginger inte hade nån att hoppas på längre.
Jag visste också att det här var sista gången jag skulle se henne.
Kom nu.
Jag ska aldrig glömma Gingers sista ord till mig.
Försiktigt.
Hon sa att Merrylegs och jag var de enda vänner hon nånsin haft.
Gå på.
Beauty?
Gå på, Lady.
Duktig flicka.
Tack för att du orkade med en tuff kväll, flickan. Du är en bra...
Jag mår bra.
Men Jerry mådde inte bra.
Kylan hade krupit in i lungorna, precis som när jag var sjuk.
Hej, min skönhet.
Fin häst.
Enligt läkaren kan inte Jerry köra under resten av vintern,
kanske inte förrän till våren.
Vi behöver pengarna.
Hon kan få dra droskor åt mig.
Okej.
När jag hade tagits från Jo,
trodde jag inte att mitt liv kunde bli värre...
...men jag hade fel.
Lugnt och fint. Såja.
Stallet stank av mögel och gammalt hö.
Hästarna var argsinta på grund av dålig behandling.
Jag undrade vad de begärde av mig nu.
Buenas noches, Lady.
Jag fick dra droskor dag och natt.
-Jerry var vänlig... -Såja.
-...och de flesta kuskar var som han... -Såja.
...men alla människor i världen är inte goda.
Såja.
Jag visste att det var Ginger.
Hon hade äntligen funnit frid.
Varför begrep en del människor inte att hästar kan känna som de?
Jo visste att jag kunde känna kärlek och sorg.
Vad är det med dig? Gå på!
Men andra tyckte att man kunde kasta bort en häst liv
som om det inte betydde nåt.
Och det krossade mitt hjärta.
Förr kunde hästar jobba åtta, tio timmar om dagen.
Men det var för mycket, Tom,
vilket bevisas av att din häst la sig på gatan igår.
Midtownstallet.
Nix. Jag har ingen svart häst.
Ja, jag läste tidningen. Det var hemskt.
Du var säkert hermosa när du var ung.
Det betyder vacker.
Visst. Jag ska höra mig för.
New York Examiner EN FALLEN HÄSTS BRUSTNA HJÄRTA
Du är en berömd häst nu. Ser du?
Hon är värdelös om hon inte kan arbeta.
Jag vet en som kan... ta hand om henne.
Ja, men om du släpper henne på bete, är hon bra om några månader.
Det är inte värt pengarna.
Nej.
Midtownstallet.
Nej, miss. Jag beklagar. Jag vet inget om den hästen.
Det är för hemskt. Visst. Jag ska höra mig för.
Desto större skäl att göra mig av med henne.
Vad gör du där inne? Fortsätt arbeta.
Ja, sir.
Mr Skinner, tack för att du kom.
Det är stor efterfrågan. Jag tar så många du kan ge mig.
Här är den första. Hon blev halt.
Frambenet. Hon väger omkring 550 kilo.
Vi kom överens om priset för henne, och här är den andra vi pratade om.
Där borta?
Henne får du gärna ta. Är vi överens?
-Absolut. -Bra.
-Vi går till kontoret. -Hör på.
-Om du har fler, så säg bara till. -Absolut.
Jag visste att något ont nalkades...
...men jag tyckte mest synd om det lilla bruna stoet,
som var så uttröttad att hon inte brydde sig om vad som hände henne.
Jag undrade om hon nånsin hade haft nån som älskade henne som Jo älskade mig.
Och jag önskade att jag på nåt sätt kunde få se henne en sista gång.
Hallå?
Vit stjärna? Ja, det har hon.
Låt oss klara av det snabbt. Jag vill inte vara bland de här.
-Vilken? -Hon där.
Vad i helsike? Backa. In med dig.
Stå still.
Jag visste att de kom för att hämta mig.
Men om det här var slutet, skulle jag inte göra det lätt för dem.
Backa, häst!
Jag var en mustang, stark och stolt och vild.
Jag tänkte försvara mig till sista andetaget.
-Det hade Jo velat. -Backa, häst!
Min mor också.
Gode Gud, hur kunde det här stället bli godkänt?
Få se er legitimation.
Vi har hört rykten om hästar som försvunnit.
-Får jag se. -Jag har inte gjort nåt fel.
Kom igen.
-Vi måste ta med er. -Det här är fel.
-Det avgör vi. -Allvarligt? Sluta.
Det hjälps inte, ma'am. Bara...
-Låt mig gå. -Släpp flickan!
Alltså.
Beauty?
Är det du, flickan?
Det är bra nu.
Det är jag.
Det är Jo.
Var det ännu en dröm?
Åh, min Beauty.
Jag lovade ju att hitta dig.
Det var verkligen hon.
Min Jo.
Min Beauty.
Det var mitt livs lyckligaste dag.
Äntligen förstod jag vad som var kopplingen mellan Jo och mig hela tiden.
Vi delade samma mustanganda.
Jag är så stolt över dig.
Vi har letat länge efter dig, Beauty.
Var inte orolig. Dina vänner får följa med oss.
Adiós, hermosa.
Nu åker vi hem.
Återigen kunde jag känna saltlukten i luften.
Äntligen fick jag komma hem.
Välkommen till BIRTWICKSTALLET Häst- och djurfristad
Jo hade lyckats.
Jag hade aldrig sett en sån lustig liten häst...
...förutom... Merrylegs! Och han hade familj.
Minns du din gamla vän? Jag hittade honom när jag letade efter dig.
Du är hemma.
Anna...
...det här... är Beauty.
Vill du säga hej?
Hej.
Vill du röra vid hennes nos?
Den är väldigt mjuk.
-Då biter hon mig. -Nej då.
Vi lärde varandra väl...
...för länge sen.
Du sa att hon var vild.
Det var hon... en gång.
Så vild man kan vara.
Hon räddade mitt liv, vet du.
Hur kan en häst rädda en människa?
Det ska jag gärna berätta.
När jag växte upp
hände nåt som förändrade mitt liv... för alltid.
Beauty är skälet till att jag startade det här stället.
Jag var så stolt över den hon hade blivit.
Klappa honom ordentligt. Och säg "tack".
Tack.
Kom alltid ihåg att säga tack.
Välkommen hem, Beauty.
Hemma.
Äntligen var jag tillbaka där jag hörde hemma.
En klok häst sa en gång till mig...
...att en mustangs mod aldrig kan knäckas.
Att den har samma styrka som en ocean...
...och lever för evigt, som vinden.
Det tog mig lång tid att inse varför det är sant,
men nu vet jag att det beror på att en äkta mustang
aldrig ger upp hoppet... eller kärleken.
Och när min stund var kommen
och jag galopperade mot skyn...
...insåg jag att min mor hade rätt.
Det kändes verkligen som att flyga.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson