Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
קופסה שחורה
זהירות, מותק.
תחזיק את הראש שלה.
בדיוק.
היום הוא היום הראשון של התינוקת שלי בבית.
וזה אבא שלך.
אתה לא תעזוב אותה אף פעם, נכון?
נכון?
- יום הולדת שמח -
אבא.
אבא! אבא.
אבא!
אם נצא תוך 33 דקות, אנחנו אמורים להגיע בזמן. בסדר?
בוא.
- אל תשכח לכבות את מכונת הקפה -
- אל תשכח את הטלפון שלך - - אין כמוך -
- שים את הצלחות כאן -
- שים פה רק את הכוסות -
טוב, בסדר.
אבא! -היי.
בוא כבר. -קארן.
אבא, קת'י. קת'י!
בסדר. סליחה, סליחה. -היא...?
היא... היא הבוסית שלי, כבר...
שתיים עשרה שנים, ואני הצלם הראשי שלה.
טוב. טוב מאוד.
תזכור, קשר עין. אל תשכח לחייך.
אתה צריך להראות לה שאתה אסיר תודה על ההזדמנות.
כן, עיניים, חיוך. קלטתי.
בסדר.
מושלם.
בבקשה, אדון.
בוא כבר. -אני בא.
אני בא, אני בא, אני בא.
ניפגש שם! -בסדר. טוב.
חמש עשרה דקות, אבא. -בסדר.
מדברים שוב מהמשרד של ד"ר ברוקס.
תודיע לנו, בבקשה, אם אתה רוצה להצטרף למחקר הקוגניטיבי.
תא קולי המשרד של ד"ר ברוקס
התפנה מקום, אז חשבנו ליצור קשר.
יש לנו 12 דקות! -כן, אני מוכן. אני מוכן.
כן, אני מוכן.
לא, תודה, אני בסדר. -אתה צריך ארוחת בוקר.
אני בסדר. -לא שאלתי.
בסדר. תודה, תודה.
פעם קלעת חזק יותר.
היי, תשמעי, אני ממש מצטער שצעקתי באותו לילה.
אני יודעת, אבא. אתה פשוט חולה.
כן, אבל זאת לא סיבה... -אבא!
בוא ניסע. -בסדר.
יש... -חכי. חכי, חכי.
- בית הספר היסודי פרקר הילס -
דקה לפני הזמן. לא רע.
איפה מצאת את זה?
אתה לא מעשן.
טוב, בסדר. חשבתי ש...
בסדר.
אני לא מעשן, כנראה.
תשמע, תהיה עצמך, ותחייך. קשר עין, אתה יודע.
הבנתי.
רוצה לנסות שוב ללחוץ ידיים?
אתה תיזכר.
בוקר טוב. -היי. היי.
שב פה.
היא תהיה איתך בעוד רגע. -תודה.
- עורכת ראשית -
- העורכת המצטיינת של השנה: קת'י ברנס -
נולן. -היי.
אנחנו מכירים יותר מדי זמן בשביל זה. בוא הנה.
שב. -תודה.
לא חשבנו שתגיע.
מה שלום אווה? -טוב.
כן. -מעולה.
היא מתמודדת עם המצב מצוין.
היא מנהלת את הבית, מנהלת אותי.
בדיוק כמו אמא שלה.
רייצ'ל תמיד היתה חדה במשרד.
אבל הכתבות שלה...
איזה עושר.
כמה ניואנסים.
אני מצטערת. -לא, לא, זה בסדר.
למען האמת, נחמד לשמוע את זה.
זה חלק מהסיבה שבגללה חשבתי שיהיה טוב לחזור.
בכל אופן, הבאתי דוגמאות חדשות. חשבתי שזה יעזור...
תשמע, נולן, רק עכשיו אמרו לי.
המו"ל לא מסכים.
מה?
התמונות האחרונות שלך
פשוט לא מגיעות לרמה של העבודות שלך מהעבר.
טוב, יש לי דוגמאות חדשות יותר שאני יכול להראות לך, אם תגידי לי מה...
נולן.
אני יודעת שאתה צריך את זה. תאמין לי.
אבל זה פשוט לא כמו שהיה פעם.
התקציב מצומצם.
הם לא יחתמו אם אין לזה הצדקה.
זין!
היי, היי. סליחה, ד"ר יבואה פנוי?
בטח, שב. -תודה. סליחה.
שים לב לכף הרגל.
מכאן. בוא.
לך לשם.
נול.
היי. -היי.
לא, תפסיק.
אתה מוכשר מכדי לתת לזה להשפיע עליך.
בוא נלך לאכול משהו. -כן.
אז מה התוכנית עכשיו?
אני לא יודע. באף עיתון אחר לא מוכנים אפילו לדבר איתי.
אני יכול להלוות לך קצת כסף אם אתה צריך. -לא, לא, אני בסדר.
בטוח? -כן, אני בסדר.
יהיו עבודות אחרות.
בסדר.
אתה רוצה לספר לי מה קרה ליד שלך?
לא יודע, פשוט...
לא יודע. הייתי מתוסכל, והרבצתי לקיר.
גובה חובות. למי אכפת?
ממתי אתה מרביץ לדברים?
מה זאת אומרת?
אף פעם לא ראיתי אותך מאבד את קור הרוח.
בסדר. בסדר.
עוד אחד.
עוד רופא? -כן.
אולי כדאי לקבל את ההצעה של ד"ר ברוקס.
אני יודע שהיא לוחצת, אבל אולי טעיתי.
אמרתי שמחקרים הם מסוכנים,
אבל ניסינו את כל הרופאים המקובלים, נכון?
והיא אחת מהחוקרות המובילות בתחום.
כדאי לתת לה הזדמנות, נכון?
אתה לא צריך להחליף קריירה, נול.
אתה צריך רק להיזכר שוב במי שאתה.
- מדעי העצב, מחקר ופיתוח -
אני ד"ר יבואה מאורתופדיה.
את חושבת שהרופאה תוכל אולי להכניס את החבר שלי?
שלום. נולן רייט.
כן. היא עם מטופל כרגע, אבל אני אבדוק.
תודה. אני מעריך את זה.
סליחה, אני צריך לחזור.
תגשש קצת, בסדר?
...לנוירולוגיה, והאיגוד האמריקאי לנוירו-פסיכיאטריה.
קבלו, בבקשה, לבמה
את הנואמת המרכזית לשנה זו, ד"ר ליליאן ברוקס.
מבחינה קלינית, איש זה סובל ממוות מוחי.
אך המוח חזק מכפי שאתם חושבים.
אתם רואים הדמיה חזותית פרימיטיבית של זיכרון.
לפני עשר שנים, הצוות שלי פיתח את הטכנולוגיה הזו
בשביל אנשים בדיוק כמוהו.
אנשים שנעזבו למותם, אנשים שכולם ויתרו עליהם.
כעת השאלה היא אם נצליח להעיר אותם.
ושאלה זו הובילה לפיתוח
המכשיר החדש שלנו.
ד"ר ברוקס יכולה לדבר איתך.
בסדר. תודה.
תודה.
שלום. -היי.
תיכנס. שב.
נולן רייט. בן 33.
לפני שישה חודשים, היה מעורב בתאונת דרכים שהובילה למותה של אשתו,
ולפגיעה נרחבת בגולגולת ובאונה הרקתית המרכזית.
הוא לא הגיב לגירויים כשנמצא בזירה,
ונותר בתרדמת במשך שלושה ימים.
ביום השלישי הוא חזר להכרה,
אך סבל מאובדן זיכרון חמור.
אני משתתפת בצערך על אשתך.
אני יודעת כמה כואב לאבד אדם אהוב.
אבל אני שמחה שהחלטת לבוא סוף סוף.
אני יודעת שמתסכל לפגוש כל כך הרבה רופאים.
נכון. ואת חושבת שזה יעזור לשיכחון שלי?
ובכן, עושה רושם שהראש שלך החלים לא רע.
לא היית אמור לשרוד בכלל.
בוא נראה. עברת אי-אם-די-אר...
משוב נוירולוגי, טיפול קוגניטיבי.
כל אלה טיפולים טובים, אבל אנחנו עושים משהו עמוק יותר.
מה זה? מה אתם עושים פה?
לפני שאסביר את הטיפול,
אני צריכה לוודא שהנתיב לזיכרונות שלך לא הושחת לחלוטין.
כן, איך את מתכננת לעשות את זה?
עברת פעם היפנוזה?
טוב. אני רוצה שתשב זקוף ותירגע, בבקשה.
תן לשרירים שלך ליפול אל תוך המושב.
פשוט תיתן לשרירים שלך ליפול אל תוך המושב.
תירגע.
תוותר על כל מה שסביבך,
ותתמקד
בזה.
פשוט תתמקד.
פשוט תתמקד בו.
זה כל מה שחשוב. תן לו להוביל אותך פנימה.
תתמקד במרכז שלו.
ותן לעפעפיים שלך ליפול.
העיניים שלך...
נעשות כבדות יותר.
תן להן ליפול.
תן להן לנוח.
מה זה?
מי זה?
זה בסדר. הכול בסדר. אתה בחוץ.
זהו זה.
מה ראית?
מה עשית לי? -כלום.
לא, אל תשקרי.
זה אותו דבר שאני רואה בסיוטים שלי.
היה שם מישהו. מי היה שם, לעזאזל?
מר רייט, התרגיל הזה פשוט מעביר אותך
לתוך תת המודע העמוק שלך.
בשנים שבהן ביצעתי אותו,
אף אחד אף פעם לא ראה שום דבר,
אולי רק אחרי כמה מפגשים, אבל אתה...
העובדה שראית משהו כל כך מהר?
תת המודע שלך פעיל.
המוח שלך לא מוגבל כמו שנדמה לך.
הזיכרונות שם. הם נמצאים עמוק בפנים, אבל הם שם.
אני חושבת שבאמצעות הטיפול שלי, תוכל להחלים.
כן.
אני צריך לחשוב על זה.
יש מישהו אחר שיכול לקחת אותך?
אולי אבא שלך שוב שכח.
הוא פשוט מאחר קצת היום.
זה הכול.
מינוס מעלה בחוץ. אולי ניכנס פנימה?
למען האמת, עכשיו חמש מעלות בחוץ.
נגיע לאפס רק בשבוע הבא.
אווה!
היי, היי. אני ממש מצטער. -לא.
אני יודעת שיש לך הרבה עניינים, מר רייט, אבל זאת הפעם השלישית.
אם זה יקרה שוב, נצטרך להודיע לשירותי הרווחה.
היי, תקשיבי.
אני מצטער ששכחתי, פשוט...
כנראה...
הם התחרטו בקשר לעבודה,
ודעתי הוסחה.
סליחה שאני עושה לך חיים כל כך קשים, אבא.
מה?
אווה. אווה, למה את אומרת את זה?
אתמול כעסת עליי מאוד, ואז היום שוב שכחת אותי.
חשבתי שאולי אתה ממש מעוצבן עליי.
היי, אווה, תסתכלי עליי.
אווה, תסתכלי עליי.
אווה.
אני בכלל לא מעוצבן עלייך.
אני חולה. זה הכול.
בסדר? בלעדייך, אין לדעת איפה הייתי.
אתה אומר את זה כל הזמן.
אני חושבת שכדאי שאכין ארוחת ערב.
היי, לא, את לא חייבת להכין ארוחת ערב.
אבל אני כן חייבת. אחרת, מי יכין?
אתה מכיר את המושג "סקירת חיים"?
לא.
זו תופעה שמדווחת במקרים רבים של קירבה למוות,
כשהחיים שלך רצים בהבזק מול העיניים.
אני מאמינה שההבזק הזה מכיל זיכרונות מפתח
שחוזרים על עצמם במחזור תמידי כל הזמן.
להכניס אותך ישירות לתוך הזיכרונות האלה,
זאת המטרה של הטיפול.
סליחה, להכניס...
מה זאת אומרת, להכניס אותי לתוך הזיכרונות האלה?
בוא איתי, בבקשה.
אנחנו קוראים לזה "הקופסה השחורה".
קודם כול אני אהפנט אותך, כדי לפתוח את תת המודע שלך.
מכשיר האא"ג יקרא את גלי המוח שלך, וישלח אותם למעבד שנמצא פה בפנים.
המעבד יחלץ מגלי המוח את הזיכרונות,
וימיר כל זיכרון לחוויה וירטואלית כוללת.
כמו הולוגרמה?
יותר כמו חלום, כמו ללכת בנעליך שלך.
תרגיש שזה אמיתי.
המטרה
היא להכניס אותך לכמה זיכרונות מפתח שרק נוכל,
עד שתתעורר.
בסדר. כמה זמן יעבור עד שאראה תוצאות?
תלוי איך תגיב לטיפול.
אולי כמה שבועות.
בסדר. אין לי כמה שבועות.
אני צריך להיות מסוגל לטפל בבת שלי.
טוב, אם שנינו נעבוד שעות נוספות,
אני חושבת שתוכל לראות שיפור יותר מהר.
אתה מוכן?
בסדר.
המעבר הישיר למצב טרנס והיציאה ממנו עלולים להיות מטלטלים,
אז אני רוצה להתחיל במשהו שאני מכנה "החדר הבטוח".
תחשוב שזאת הליבה שלך,
מקום שבו אתה מרגיש לגמרי בנוח,
שבו שום דבר לא יכול לפגוע בך.
מקום סודי, שרק אתה יכול להיכנס אליו.
בחרת?
בחרתי. -יופי.
אנחנו מוכנים להתחיל בטיפול. אני אכניס אותך.
תירגע.
תסתכל קדימה.
אתה אמור לראות סמן.
אני רואה.
כשהסמן יזוז, תתמקד בתנועה שלו.
תן לה להרגיע אותך.
- טוען היפנוזה לבצע? -
אין עכשיו כלום.
אין מעבדה.
אין חדר. אין כיסא.
רק הקול שלי והסמן.
שים לב לכפות הרגליים שלך,
לרגליים,
לזרועות.
הן נעשות כבדות יותר, כבדות מדי.
אבל התחושה נעימה.
תן לתחושה לשטוף את כל גופך.
ככל שהסמן מתקרב,
כך אתה הולך ומעמיק.
ככל שאתה מעמיק, כך אתה מרגיש יותר טוב.
ככל שאתה מרגיש יותר טוב, כך אתה הולך ומעמיק.
בעוד עשר שניות תהיה בחדר הבטוח שלך.
עשר, תשע, שמונה, שבע,
שש, חמש,
ארבע, שלוש, שתיים, אחת.
נולן, אתה בחדר הבטוח שלך?
תצטרך להנחות אותי. אני לא רואה כלום.
אתה שומע אותי?
כן.
כן, אני שומע.
יופי.
תזכור... -מה?
שום דבר לא יכול לפגוע בך פה.
אבל אל תצא מהדלת.
אני יכולה להוציא אותך רק מתוך החדר הזה.
שמעת אותי?
אני צריכה שתבין את זה.
אני לא אוכל להחזיר אותך אם תצא, בסדר?
מובן.
יופי. עכשיו אני רוצה שתדמיין שעון מחוגים.
כשתדמיין אותו, הוא אמור להופיע בחדר, יחד איתך.
מהחדר הזה, ניכנס לעומק תת המודע שלך.
אחרי השלב הזה, לא נוכל לתקשר יותר.
כשתלחץ על כתר השעון, תהיה בתוך אחד מהזיכרונות שלך.
תתמקד בו.
תתרכז. תן לו לחזור אליך.
כשתרצה, תוכל לסובב את הכתר לזיכרון אחר.
קדימה לזיכרון הבא, או אחורה לזיכרון הקודם.
אם תרגיש בשלב כלשהו תחושה לא נוחה,
תלחץ את הכתר פנימה, ותחזור לפה.
נולן, אתה מבין?
מובן.
יופי. אתה מוכן?
כן. כן, אני מוכן.
תלחץ את הכתר פנימה, ותיזכר.
רייצ'ל.
חיכיתי כל כך הרבה זמן...
חברים אהובים,
נפגשנו כאן היום כדי לחזות בטקס מקודש.
התברכנו במיוחד
בכך שהצטרפו אלינו בני משפחותיהם וחבריהם.
לכבוד הוא לחתן ולכלה שיכולתם להשתתף...
תירגע.
היי. היי, היי.
תירגע. חזרת.
חתונה?
מה עוד ראית?
היינו בכנסייה עתיקה.
היו הרבה אורחים. חמישים, שבעים איש.
אבל הפרצופים שלהם היו מטושטשים. -מטושטשים?
כן. יצאתי משם ברגע שהדבר הזה התקרב אליי.
אותו דבר שראית כשהיית מהופנט?
איך הוא נראה?
אני לא יודע, אבל הוא...
כמו בן אדם, נראה לי, אבל הוא לא זז כמו בן אדם.
אני מבינה.
לדעתי, סביר שהמוח שלך מנסה להגן עליך מפני הטראומה.
הוא מנסה למנוע ממך להיזכר.
אתה צריך פשוט לזכור שהדבר הזה לא אמיתי.
בפעם הבאה, נישאר קצת יותר.
לפחות פרצוף אחד אמור להופיע.
יותר זמן?
לכן אתה חולה כבר כל כך הרבה זמן.
אם תצליח לחמוק ממנו, אני חושבת שנוכל להתגבר על זה.
תשמע, אני יודעת שזה נשמע מאוד מוזר,
במיוחד אחרי שראית כל כך הרבה רופאים אחרים, אבל אני רצינית.
הולך לך טוב.
רמת הפירוט שראית בטיפול הראשון...
היא יוצאת דופן.
אני מחויבת להחלמתך.
אני חושבת שזה אפשרי, אם נמשיך לעבוד קשה.
אבל לא אצליח אם לא תבטח בי.
בסדר?
בסדר.
היי. -היי. מה שלומך, אחי?
בסדר, בנאדם. מה שלומך?
כן, אני בסדר. אתה בסדר?
אני בסדר, כן. היד מחלימה. אבל אווה קצת כועסת עליי.
זה בשבילנו? -כן. דאגתי לך, אחי.
תודה רבה. אווה, יש לי הפתעה בשבילך.
היי, אוכל סיני.
אז איך הולך בינתיים?
איך המחקר? -בסדר.
כן? -בסדר, כן.
אני עדיין מתרגל לכל זה, אבל...
אני... ראיתי היום את החתונה שלי.
באמת? את...?
מדהים! נול!
זאת התקדמות. -כן.
אתה יודע, אני זוכר את היום הזה, בנאדם.
שניכם הסיבה היחידה שבגללה בכלל שקלתי להתמסד.
תמיד היינו מאושרים כל כך?
כן. לא היה אפשרי להפריד ביניכם. זה היה מגעיל.
אתה ורייצ'ל, תמיד דיברתם על תוכנית ארבעים השנה.
תכננתם הכול עוד לפני שהתארסתם.
היי, דוד גארי.
היי. והחמודה הזאת היתה הדבר הראשון שמחקתם מהרשימה.
אתם מדברים על התוכנית?
כן. את עדיין זוכרת? -כן.
כן. אקבל את המכונית הראשונה שלי
בגיל 16 וחצי. -וחצי, כן.
והיא תדאג שתקיים את ההבטחה, אחי.
היי, אווה.
זה בסדר להתגעגע אליה.
את לא צריכה להעמיד פנים.
היי, בואי הנה.
הכול בסדר.
היי, כן, שניים. פשוט... כן, תודה.
תודה.
שני... -מה זה המקום הזה?
תודה.
לקחתי אותך הנה כשהיית בת שלוש.
זה היה המקום האהוב עליי ועל אמא שלך.
הנה, זה בסדר. זה בסדר. תחזיקי ככה. בסדר?
תשלטי עליו מפה.
אל תמהרי.
בדיוק. בדיוק!
כן, זה בסדר גמור.
תודה.
כן? -טעים.
תודה שאת סבלנית איתי, אווה.
בסדר.
טעים.
ולא הבאת לי כלום?
טוב, היא בקושי השאירה משהו בשבילי, אז...
לאן הלכתם? -ניסה.
אני מתה על המקום הזה. -מקנאת?
מאוד.
בסדר.
סליחה, תשמעי, אם אני אפסיק עכשיו,
את חושבת שהזיכרון שלי יחזור באופן טבעי?
בטיפול הקודם אמרת שאתה רואה פרצופים מטושטשים.
זה מצב שנקרא פרוסופגנוזיה.
זה סימן של נזק מוחי.
אנחנו רוצים להגיע למצב שבו הפרצופים מופיעים.
בוא ננסה להישאר היום מספיק כדי לראות פרצוף, בסדר?
ואם הדבר הזה שוב יופיע, פשוט תגיד לעצמך:
"אני מפעיל את הנפש שלי, היא לא מפעילה אותי".
תגיד ביחד איתי.
"אני מפעיל את הנפש שלי". -אני מפעיל את הנפש שלי.
היא לא מפעילה אותי.
היי, היי.
היי. היי.
היי. את בסדר?
אני מפעיל את הנפש שלי, היא לא מפעילה אותי.
תזכור. "אני מפעיל את הנפש שלי, היא לא מפעילה אותי".
"אני מפעיל את הנפש שלי..." -היא לא מפעילה אותי.
אני מפעיל את הנפש שלי, היא לא מפעילה אותי.
אתה יודע איפה אתה?
כן. סליחה. סליחה. פשוט...
הרגשתי שהוא חונק אותי באמת.
הוא ניסה לחנוק אותך?
זה כאב פסיכוגני, המקור שלו נפשי.
הדבר הזה ייעלם,
אבל אתה בטח מתקרב למשהו.
המוח שלך משליך עליך כל מה שיש לו.
מה ראית?
טוב...
ראיתי את אווה כתינוקת.
ראיתי את אשתי.
אני לא...
בסדר. אתה נזכר. זה טבעי.
מטופלים מופתעים לא פעם מהדברים שהם נזכרים בהם.
הייתי בדירה.
אני לא יודע... אני לא יודע איך ידעתי.
פשוט ידעתי איפה כל דבר נמצא.
ולמיטב ידיעתי,
הבית שלי הוא המקום היחיד שבו אשתי ואני גרנו ביחד.
אבל תזכור שהמכשיר הזה שואב דברים ישירות מתת המודע שלך.
אולי היית שם בשלב כלשהו בחיים.
אולי צילמת משהו בשביל העיתון?
לא, הדירה היתה מוכרת מדי.
הופיעו הפעם פרצופים?
בסדר.
הכול בסדר, נולן. אתה מתקרב. תישאר עם זה.
דוקטור? יש לך...
היית... בדיוק חשבתי עליך.
מה קורה? יש לי בערך שתי דקות.
מה קרה?
נול. -כן. רייצ'ל ואני רבנו פעם?
מי לא רב?
אבל אף פעם לא היה לכם ריב רציני.
היתה לך נטייה לאחר לדברים.
זה התדרדר פעם למשהו יותר חמור?
מה אתה שואל אותי?
נול. -קרה פעם...
שהרבצתי לה?
נול, אתה לא רציני. אתה רציני?
פעם אחת הרבצת לקיר, ופתאום נדמה לך שאתה בובי בראון?
אתה לא.
אתה בטוח? -כן, אני בטוח.
אחי, בקולג',
לא הצלחתי אפילו לשכנע אותך לצפות באגרוף, בטח שלא להתאגרף.
בסדר? תמיד היית עדין.
אל תיעלב, אבל היית טרף קל. קצת אפס, כאילו...
היית פשוט חלש.
אני לא חושב שזה מצחיק, גארי.
בסדר. היי, פשוט...
אולי תשב, בסדר? אפשר לשבת לרגע?
מה בדיוק קרה?
אתה... אתה נזכר במשהו?
טוב, בטיפול,
היינו בדירה,
ואווה היתה תינוקת, ו...
רגע, דירה?
בזיכרון שלך? -כן, כן.
כן. גרנו פעם בדירה?
אני הייתי בפאלו אלטו כשאווה נולדה,
אז אולי, אבל אני חושב שלא.
נול, על מה אתה חושב, בנאדם?
בסדר, טוב...
הדירה היתה ממש מוכרת.
וד"ר ברוקס אמרה שהמכשיר מראה זיכרונות בדיוק כפי שהיו.
זאת בטח סתם הזיה.
נול, תזכור שסבלת מפציעת ראש רצינית.
זעזוע מוח.
זה לא צחוק, בסדר?
חוץ מזה, אתה טרוד מאוד כרגע. בגלל אווה, העבודה,
ההיזכרות ברייצ'ל.
הכול מתערבב פה.
בסדר?
תאמין לי, רייצ'ל היתה אומרת לי אם משהו היה קורה.
היא היתה כמו אחותי.
היא לא היתה מסתירה דבר כזה. בסדר?
תתמקד באווה.
בסדר?
-בסדר.
בסדר. -טוב.
אבא.
היי.
היי. היי, היי. -תחייך ותנופף לשלום.
פשוט תחייך ותנופף לשלום.
בסדר.
בוא ננסה.
יום אחד. -כן.
את לא גדולה מדי בשביל זה?
אבל אתה תמיד עושה את זה.
טוב.
טוב. הכול בסדר?
הכול היה בסדר היום עם ד"ר ברוקס?
כן, מצוין.
מה קרה?
ראיתי אותך כשהיית תינוקת.
איך נראיתי?
לא היה לך פרצוף.
זה מפחיד, אבא.
היי...
אפשר לעצור איפשהו בדרך? -בטח.
אבא, יש לך כתובת או משהו? אני רעבה.
רק עוד רגע. אנחנו קרובים, אני מרגיש.
אבא! אבא!
היי, סליחה. סליחה. רוצה לבוא?
כן. -את רוצה? סליחה.
הנה, בואי.
המעלית פה למטה.
אבא? אבא!
מה קורה?
חכי פה רגע אחד. רק רגע, בסדר?
- ברוכים הבאים -
- יום פתוח לתלמידי תואר שני -
כן? -היי. סליחה על ההטרדה.
לא התכוונתי להפריע לך, מתוקה.
קיוויתי שאוכל לדבר עם אמא שלך לרגע.
אני מצטער מאוד. אני מצטער מאוד. סליחה.
גרנו פה פעם? -בואי. לא. קדימה.
בואי נלך.
באמת? אלוהים. -כן, באמת.
בסדר, אני עושה את זה. לא יודע למה אני כותב את הכתובת הזאת.
זה מגוחך. -בחייך, בבקשה. תודה.
אתה... זה לא מה שאתה חושב. אין סיכוי שהיית פוגע ברייצ'ל.
אולי בגדתי בה.
טוב, תפסיק. בוא הנה.
תשמע, היית בעל טוב ומסור.
אין סיכוי שהיית עושה את זה.
היית מוכן לעשות הכול בשבילה. בסדר?
רצית את מה שהיה לך. -אני לא חושב שזה באמת נכון.
רצית. רצית, בסדר?
לא משנה כמה קשה היה לך בעבודה,
לא משנה עם מה התמודדת,
תמיד דאגת שיהיה לך זמן לשתיהן.
אין סיכוי שהיית מסכן את זה, בסדר? אפילו עכשיו.
היי, תקשיב לי.
תסתכל על אווה.
תראה איך היא מסתכלת עליך.
צריך להיות איש טוב
כדי לדאוג שלילדה קטנה יהיה מצב רוח טוב אחרי כל מה שקרה.
זה אתה. לא אני, לא המורים שלה.
אתה. בסדר?
נול, מה צריך לקרות? -בסדר. יודע מה? אתה בטח צודק.
אתה בטח צודק. תודה רבה. אני מאחר לפגישה הבאה שלי.
נדבר אחר כך. -אין בעיה. בסדר.
תתקשר אליי כשתסיים. -להתראות.
אני אפנה זמן, בסדר?
- נולן רייט אנליזה נוירולוגית -
- תקציר: תוצאה לא טיפוסית. יש צורך בסקירה נוספת. -
- התוצאות אינן מובהקות. יש צורך בבדיקות נוספות. -
- הערות: אנומליה. אנליזה לא מובהקת. -
- המלצה למפגשים נוספים לצורך בדיקות. -
- רייט, נולן גיליון מטופל -
- היסטוריה טיפולית -
- התקבל במצב תרדמת הועבר לניתוח -
- חשד למוות מוחי -
- הועבר למחלקה נוירולוגית לצורך הערכה -
- חזר להכרה -
אתה נראה יותר רגוע היום.
כן.
בוא ננסה לראות פרצוף.
אבל אם תראה את הדבר ההוא, תתרכז.
"אני מפעיל את הנפש שלי..." -היא לא מפעילה אותי.
הבנתי, דוקטור.
כן, יהיו בחיים אתגרים,
אבל חוזקו של הקשר ביניכם
יגן עליכם מפני סערות החיים.
תמיד תעמידו את הזוגיות שלכם בראש סדר העדיפויות.
טבעת זאת היא סמל לקשר רוחני...
לא היום.
היי, ד"ר ריד. -היי. מה שלום החבר שלך?
ראיתי שהוא משתתף במחקר של ד"ר ברוקס. -כן. כן.
תשמע, אני מנסה להבין משהו
בקשר לאותו לילה.
אני לא מבין איך הוא פשוט התעורר פתאום.
כן, היה לו מזל.
זה מה שכל הרופאים האחרים אמרו, אבל...
אתה זוכר מה בדיוק קרה?
בוא נראה.
סליחה.
אז אחרי שראיתי אותו, ד"ר ברוקס היתה בביקור רופאים,
והעיפה בו עוד מבט.
ד"ר ברוקס ראתה אותו באותו לילה?
כן, היא היתה היחידה שלא ויתרה עליו.
הבנתי. -היא לקחה אותו למעבדה שלה,
וכשהוא יצא, הוא היה שוב בהכרה.
רגע, היא לקחה אותו למעבדה שלה?
כן. היה לו מזל שהיא היתה שם.
היי, אני צריך לדבר עם ד"ר ברוקס.
היא עדיין עם מר רייט.
כמה זמן נשאר? הם שם כבר די הרבה זמן.
הם בטיפול. מניסיוני, ככל שהטיפול יותר ארוך, כך הוא יותר טוב.
בסדר. תגידי לה להתקשר אליי. -בסדר.
תודה.
היי. איפה אתה? מה קורה?
הזיכרונות האלה לא של נולן.
הם שלי.
הם תמיד היו שלי.
היי.
אני מלאה.
אמא?
תומס?
אבל איך?
איך?
אתה זוכר?
אמא? -תודה לאל, אתה זוכר.
אתה זוכר.
אמא?
אמא, מה עשית? -הכול בסדר.
לא. -אתה בסדר.
אמא, מה עשית? -שב.
אמא, מה עשית? -תומס.
תומס, בבקשה.
בבקשה, בוא. בוא.
שב.
אוי, תומס.
כשנפלת במדרגות, הביאו אותך הנה.
היית עדיין בחיים, אבל כבר היה מאוחר מדי.
הם ניסו הכול.
תוך כדי כך, הם השתמשו באא"ג.
גיליתי את זה, והורדתי את הנתונים מהשרת,
וחיכיתי למצוא מטופל מתאים, ולהעלות אליו את התודעה שלך.
הגעתי לשלב שבו יכולתי לחקות אותה במעבדה,
וקיוויתי שאוכל לעשות את זה גם באמת.
רגע, רגע.
זה הפרויקט שדיברת עליו. רגע.
רגע, רגע. כמה... כמה זמן...?
כמה זמן לא הייתי פה?
שנתיים.
בסדר. בסדר, בסדר.
בסדר. למה דווקא האיש הזה?
למה נולן? -זה היה הגורל.
לפני כמה חודשים, הוא הגיע במצב של מוות מוחי אחרי תאונת דרכים.
זאת היתה הזדמנות מושלמת.
הוא היה האיש הנכון.
אפילו לא ידעתי אם זה עבד,
עד שהורדתי את הקופסה השחורה, ותפסת את היד שלי,
ואז ידעתי שאתה שם בפנים.
פשוט לא הצלחת להיזכר לגמרי, ואני לא יכולתי להכריח אותך,
כי המוח עדיין הסתגל.
אבל קיוויתי שיום אחד תיזכר לגמרי,
אבל זה לא קרה.
אז חשבתי שאני חייבת להחזיר אותך הנה,
ושהקופסה השחורה תעזור לך לסגור את הפינות.
אז לא איבדתי את הזיכרון?
לא, המוח שלך פשוט הסתגל.
אמא.
אמא, מה...?
מה את מצפה...?
מה את מצפה שאני אעשה? שאני אעמיד פנים שאני הוא?
לא.
אשלי.
קיבלת הזדמנות נוספת, בן.
הזדמנות נוספת לעשות את זה כמו שצריך.
לא רק עם אשלי, אלא גם עם אשתך.
יש לך הזדמנות נוספת להיות האבא והגבר שאני יודעת שאתה אמור להיות.
מה עם אווה?
היא לא הבת שלך.
הכול בסדר?
כן. למה?
אתה נראה עצוב.
אני לא עצוב.
יופי, אז אין בעיה.
היי. אני פה.
היי.
מה את עושה? -ארוחת ערב, אבא.
עישנת?
אבא, חשבתי שאמרתי לך שאתה לא מעשן.
מה אתה אומר על מוקפץ?
אתה מת על זה.
יופי. זאת אומרת שאפשר לעצור בחנות.
במתכון כתוב שצריך משהו שנקרא "נבטי שעועית".
בעצם, בואי לא. -מה?
כן, אני צריך לדבר איתך על משהו.
אני חושב שעדיף שפשוט ניסע הביתה.
מה?
הכול בסדר?
אני צריך לקחת אותך לגארי לכמה ימים.
רגע, מה? למה?
כי את לא בטוחה איתי.
בבקשה, אבא, אתה בסדר.
איך תבשל? מה אם תקום מאוחר מדי?
ד"ר ברוקס לא יכולה פשוט לתת לך תרופה?
אבא. היי, אבא. קדימה, אבא.
אנחנו עוברים את זה כבר כמה חודשים,
ופתאום אתה רוצה לעשות את זה עכשיו? -תפסיקי!
לעזאזל, תפסיקי!
אני גבר בוגר, בסדר?
פשוט...
פשוט תבטחי בי, בסדר?
אבא, חשבתי שאמרת שזה רק לכמה ימים.
לא, תזדרזי. כבר מאוחר.
הנה, אני אסגור. אני אסגור.
בסדר. נתראה בקרוב.
בסדר.
את צריכה עזרה? -אני מסתדרת.
בסדר.
רק רגע, טוב?
נול. -מה?
גיליתי שד"ר ברוקס לקחה אותך למעבדה שלה כשהיית בתרדמת.
בסדר.
"בסדר"? זה לא נשמע לך מוזר?
טוב, אני לא יודע מה קורה, אבל יכול להיות שזה קשור
לזיכרונות הכוזבים שראית.
היי, אתה נראה לא טוב. רוצה להיכנס?
מדאיג אותי שאתה נוסע הביתה לבד. אולי תישן פה?
תודה, אבל אמרתי לך שאני צריך להיות לבד, אז...
אני צריך פשוט להיות בחלל שלי, בסביבה שלי.
בסביבה...? בלי אווה?
אתה לא מדבר בהיגיון. בוא נדבר על זה, בנאדם.
רק לכמה ימים.
אני פשוט צריך זמן.
בבקשה.
בסדר.
- אל תשכח אותי -
תשמע, אם תחזור, אני אצטרך לקרוא למשטרה.
רגע, רגע. מירנדה. מירנדה?
איך אתה יודע איך קוראים לי?
איך? -סליחה, סליחה.
למדתי באוניברסיטה עם בעלך.
למדנו ביחד ביולוגיה.
אבל לא פגשתי אותך אף פעם.
כן, אנחנו... אנחנו...
אני לא יודע.
למדנו קורס בגנטיקה,
ואחר כך, כנראה, שלא הלכנו באותו מסלול,
והתרחקנו.
אבל הוא...
הוא סיפר לי על היום שבו הוא הכיר אותך.
הוא...
הוא אמר לי שהיה לו מזל שאת שלו,
וכמה סבלנית היית איתו.
ואני יודע,
אני יודע כמה היה לו קשה להתקבל לבית ספר סביר לרפואה.
אבל הוא אמר שבלעדייך,
הוא לא היה מסוגל לעמוד בזה.
אז...
מה קורה?
את יודעת, אני פשוט...
עברתי לאזור, ורציתי להציג את עצמי.
בסדר.
איך קוראים לך? -הארוחה מוכנה?
כמעט.
חכי רגע.
גמרת את השיעורים?
אבל, אמא... -היי, בלי פרצופים.
קדימה. -אני ממש לא רוצה.
אני יודעת, אבל בלי פרצופים. -כן, אבל אוכל...
אבל אוכל יותר חשוב משיעורים.
באמת? -אני צריכה לאכול קודם.
סיימת? -לא.
לכי לסיים, בסדר?
בסדר. -ילדה טובה. לכי.
סליחה, אני...
היה נחמד להכיר אותך,
אבל אני צריכה לסיים את הארוחה ולטפל בבת שלי, אז...
כן, כן, כן. היי, אני מצטער.
יש לך רגע?
למען האמת, לא.
אני ממש מצטער.
זה ייקח רק דקה.
בבקשה.
שב, בבקשה. -כן.
אני צריכה להנמיך את האש. -בסדר.
אז...
מה קורה?
את זוכרת את...
את אמא שלו, ד"ר ברוקס?
בטח.
אבל למען האמת, אנחנו...
לא מדברות.
קרה לה משהו, או...?
לא, לא. לא.
את...
את זוכרת את פרויקט החלומות שהיא דיברה עליו כל הזמן?
כשהיא חשבה שהיא תוכל להשתמש בגלי מוח
כדי לשמור ולשחזר תודעה של מישהו?
כן. השטות של הוודו הדיגיטלי.
זה לא היה וודו.
בסדר.
מה איתו?
בסדר.
בסדר, כן, זה...
אני... ממש קשה להסביר את זה.
טוב, גם אני לא ממש מבין את זה, אבל...
אבל זה עבד. היא הצליחה.
מה היא הצליחה?
איך אמרת שקוראים לך?
תומס.
כמוהו?
מירנדה...
אני תומס.
אני צריכה שתלך עכשיו.
אני צריכה שתלך. -לא, חכי, מירנדה.
מירנדה, חכי. -יש לך חמש שניות, או שאקרא למשטרה.
בסדר.
הטפט הזה.
הטפט הזה, את שנאת אותו,
אבל אני רציתי להשאיר אותו כדי שיזכיר לנו שזה לא היעד הסופי.
בדייט הראשון שלנו, הדייט הראשון שלנו,
הטמפרטורה היתה 35 מעלות, ואת לבשת סוודר בחוץ,
כי זה היה הבגד הנקי היחיד שנשאר לך.
כשהיית עצבנית...
הייתי מחזיק לך את היד...
וכותב באצבעות על גב כף היד
"בסדר".
היא באמת הצליחה.
אז...
מי זה?
הוא איננו. הוא איננו.
מוות מוחי... היא אמרה שזה כמו השתלה.
אני לא מבינה. זה...
לאן הוא הלך? איך? מה...?
גם אני לא מבין לגמרי, אבל...
זה אמיתי.
אני אמיתי.
זה מטורף, אבל זה אמיתי.
אז...
אז מה תעשה? תתפוס את מקומו?
אולי, אבל אני...
אני...
חשבתי שזאת יכולה להיות הזדמנות
לשכתב אותנו.
הזדמנות בשבילי לתקן את המצב.
אני...
אני לא אפגע בך...
יותר.
אני רק רוצה לנסות שוב.
אני רק רוצה לנסות איתך שוב.
איפה התמונה שלי מאורלנדו?
אני...
איפה ה...?
איפה התמונות שלי?
הכיסא שלי? מדף הספרים שלי?
אני יודע שעשיתי טעויות, אבל מחקת אותי?
אני חושבת שכדאי שתלך.
בסדר.
נהרגתי שם.
את מבינה את זה? נהרגתי.
ועכשיו אני פה.
נהרגתי,
ועכשיו אני פה.
אין לזה משמעות בעינייך?
כן, בטח, אין לזה.
הכול תמיד באשמתי.
תשמע, אני לא יכולה לעשות את זה כרגע.
את לא... את לא יכולה לעשות את זה כרגע?
איזה יום יתאים לך יותר?
לא, תפסיק.
לא. -אל תיגעי בי יותר אף פעם.
לא.
בבקשה.
היא גם הבת שלי.
לא, תעצור. לא.
לאן הלכת? אווה!
היי, מה קרה?
מה קורה? נול!
יורד לך דם... מה קרה לראש שלך, בנאדם?
היי, נול! עצור!
אתה... אתה מפחיד אותנו! נול!
אל תלך... נול!
חכה! תן לי לעזור לך!
אמא. דברי איתי.
דברי איתי, אמא!
למה... מה... מה קרה לי?
למה הייתי פתאום מול אווה? בבקשה.
אתה צריך להירגע. אני חושבת.
אתה בטוח שראית את הדבר הזה בהשתקפות?
כן.
זאת הנפש שלך.
היא עושה את מה שהיא עשתה בתוך הקופסה השחורה.
היא מנסה להגן עליך.
היא לקחה אותך אל המקום האחרון שבו הרגשת בטוח.
בסדר, זה בתוך הקופסה, אבל...
איך היא קיבלה שליטה פה?
ספר לי בדיוק מה קרה.
איפה מירנדה ואשלי?
הן נעלו אותי מחוץ לבית. -למה הן...?
כבר? -היי, לא...
לא עשיתי כלום, בסדר?
הן החליטו. הן לא רוצות אותי יותר. זה...
תקשיב לי.
לא, זה מתחיל פה.
ממש פה.
זה ממש, ממש חזק.
יותר מכפי שאתה יכול לדמיין.
ולכן זה משתלט עליך.
כי אתה מרשה לזה להשתלט.
תומס, תפוס שליטה על חייך, לשם שינוי,
ותהפוך לרופא שנועדת להיות.
לאבא שאתה אמור להיות.
לגבר שאנשים מצפים מהבן שלי להיות.
או שאתה רוצה להיות כמו אבא שלך?
להישכח.
להימחק.
שב.
הגעתם למשרדה של ד"ר ליליאן ברוקס.
אנחנו לא נמצאים כרגע. אנא...
היי, אווה, אפשר לשאול את הטאבלט לרגע?
בטח.
תודה. אל תדאגי, הכול יהיה בסדר. טוב?
טוב. -דרך גרין מספר 3030.
היי, לשם אני ואבא שלי נסענו.
באמת? -כן.
- בנה של רופאה מפורסמת מת אחרי נפילה טרגית במדרגות -
נפילה במדרגות.
- תומס ברוקס -
ברוקס.
את בטוחה שאם אפטר מהדבר הזה...
אהיה בסדר?
תחשוב על הדבר הזה כעל שורש של וירוס, ותהרוג אותו.
ככה תעצור את התגובות הטראומטיות שהגוף שלך חווה פה, בחוץ.
אבל אני לא יודעת מה יקרה אם הוא יפגע בך.
איך למצוא אותו?
הוא ימצא אותך.
תבחר חדר בטוח בעצמך הפעם.
בחרתי.
אמא.
אמא, זה נולן.
זאת הנפש שלך. היא עושה מה שהיא צריכה לעשות כדי לעצור אותך.
תזכור למה אתה שם.
לא.
בבקשה.
בבקשה. בבקשה. בבקשה.
תתכונני לנתק אותי, אמא.
יופי.
עשר, תשע,
שמונה, שבע,
שש, חמש,
ארבע, שלוש...
אבא!
נול? -מה את עושה?
מה? היי, היי! -תעזבי אותו!
מה? רגע... -לא, לא!
לא! אל תיגעי בו.
מה? מה, מה? -אל תיגעי בכלום. הוא עדיין מורדם.
אבא, אתה שומע אותי? אבא, אני פה!
אבא, אתה שומע אותי?
אני פה.
תני לה לעבוד. בואי, בואי. שבי. שבי.
אנחנו לא רוצים שהוא ייפגע, בסדר?
אני אתחיל לספור מההתחלה.
אתה מוכן?
אמא, זה באמת הוא.
תפסיק ותתמקד. זה לא הוא.
אבל זה הוא. הוא עדיין בחיים.
למה אני מנסה בכלל?
למה משנה מה אני עושה, מה אני מקריבה,
אתה עדיין לא מוכן.
אתה אף פעם לא מוכן.
תתכונני להוציא אותי.
עשר, תשע,
שמונה, שבע... -אבא, תפסיק!
תפסיק! -לא! לא!
ראית מה אני עושה בגללך?
-אבא, תפסיק!
שלא תיגע בה!
מה קורה?
בן, תענה לי.
הכול בסדר? -אבא, בוא כבר!
אנחנו פה, אבא! -חכי.
בן, תענה לי. הכול בסדר? -רגע, חכי.
אבא! -אווה, חכי, בבקשה.
אני אוציא אותך. -בוא, בוא! אני פה!
נולן. -עשר, תשע,
שמונה, שבע... -נול!
אתה שומע אותי? -אבא.
שש, חמש... -מה עשית לו?
ארבע, שלוש...
הוא אמור להיות בטיפול נמרץ! ד"ר ברוקס! -שתיים, אחת. אחת.
אבא. -חכי, אווה. חכי.
נו, כבר.
אבא.
אבא?
נול?
תומס.
אבא.
בבקשה.
תעזוב אותי!
נול.
היי, אתה בסדר?
לא. משהו לא בסדר. צריך לנסות שוב. חכו.
תפסיקי! תפסיקי! -תעזוב אותי.
נדרת נדר.
בוא.
היי, נול, אני אעזור לך.
בוא נוציא אותך מפה. בוא. בוא. בוא.
בוא. אנחנו הולכים.
לא, חכה! -תפסיקי.
זה נגמר.
היי. היי, היי, היי.
היי, אבא. -היי.
איך הולך? אלוהים, תראי את השיער שלך.
אולי תביאי ספר ואני אקריא לך אותו?
בטח. -כן?
- מנהלת מחלקה מפוטרת בעקבות שערורייה -
מה את קוראת?
שום דבר. תני לי.
נביא את שאר הספרים? -כן.
- טעינת זיכרון -
- בנייה קופסה_שחורה_ניסיון _158... -
- קובץ גלי מוח? -
- גיבוי: תומס_ברוקס.אא"ג -
- לטעון גלי מוח? -
תומס?