Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Forsiktig, kjære.
Hold hodet hennes.
Sånn, ja.
Det er babyens første dag hjemme.
Og her er faren din.
Du vil aldri gi slipp på henne.
Eller hva?
GRATULERER MED DAGEN
Pappa.
Pappa!
Vi rekker det hvis vi drar innen 33 minutter, ok?
Kom igjen.
IKKE GLEM Å SLÅ AV KAFFEMASKINEN
IKKE GLEM TELEFONEN DIN DU ER BEST
SETT TALLERKENER DER
BARE KOPPER HER
Ok.
-Pappa. -Hei.
-Kom igjen. -Karen.
Pappa, Cathy.
-Unnskyld. -Hun er...?
Hun... har vært sjefen min...
...i 12 år, og jeg er hennes sjefsfotograf.
Veldig bra.
Husk øyekontakt. Ikke glem å smile.
Vis at du er glad for muligheten.
Øyne, smil. Skjønner.
Ok.
Perfekt.
Sånn, mister.
-Kom igjen. -Jeg kommer.
Jeg kommer.
-Møtes der. -Ok.
-Femten minutter, pappa. -Ok.
Det er dr. Brooks' kontor igjen.
Si fra hvis du er interessert i å bli med på forskningsstudiet.
Vi har en ledig plass, så vi tok kontakt med deg.
-Vi har 12 minutter på oss. -Ja, jeg er klar.
Ja, jeg er klar.
-Nei takk. -Du må spise frokost.
-Det går bra. -Jeg spurte ikke.
Ok. Takk.
Du lagde dem strammere før.
Beklager at jeg hevet stemmen her om kvelden.
Jeg vet det, pappa. Du er bare syk.
-Ja, men det unnskylder ikke... -Pappa.
-Kom igjen. -Ok.
-Det er... -Vent.
PARKER HILLS BARNESKOLE
Ett minutt til overs. Ikke verst.
Hvor kommer den fra?
Du røyker ikke.
Jeg trodde...
Ok.
Jeg røyker ikke.
Bare vær deg selv og smil. Øyekontakt, ikke sant?
Skjønner.
Vil du prøve håndtrykket igjen?
Det kommer tilbake.
-God morgen. -Hei.
Sett deg her.
-Hun er straks klar. -Takk.
SJEFSREDAKTØR
ÅRETS REDAKTØR CATHY BARNES
-Nolan. -Hei.
Vi har kjent hverandre for lenge til det. Kom hit.
-Sett deg. -Takk.
Vi trodde ikke at du kom til å klare det.
-Hvordan går det med Ava? -Bare bra.
-Ja. -Kjempebra.
Hun takler alt veldig bra.
Hun styrer huset. Hun styrer meg.
Hun er akkurat som moren sin.
Rachel var alltid så skarp på kontoret.
Men artiklene hennes.
Så detaljerte.
Så nyanserte.
-Beklager. -Nei, det går bra.
Det er godt å høre sånt.
Det er delvis derfor jeg ville tilbake hit.
Jeg tok med noen nye prøver. Jeg tenkte det kunne hjelpe...
Jeg fikk akkurat høre det, Nolan.
Utgiveren godtar det ikke.
Hva?
Det er bare at de nyeste bildene
ikke er på samme nivå som de tidligere.
Jeg har nyere prøver jeg kan vise deg hvis du sier hva...
Nolan.
Jeg vet at du trenger dette,
men det er ikke som før.
Budsjettene er stramme,
og de godtar det ikke hvis de ikke kan rettferdiggjøre det.
Faen!
Hei. Unnskyld meg. Er dr. Yeboah tilgjengelig?
-Ja. Bare sett deg. -Ok. Takk. Beklager.
Pass på.
Denne veien. Sånn, ja.
Denne veien.
Nol.
-Hei. -Hei.
Nei, gi deg.
Du er for god til å la det påvirke deg.
-Kom, så går vi og spiser. -Ja.
Så hva er planen nå?
Jeg vet ikke. Ingen magasiner vil treffe meg engang.
-Jeg kan godt låne deg penger. -Nei, det går bra.
-Sikker? -Ja, det går bra.
Det kommer andre jobber.
Ok.
Skal du si hva som skjedde med hånden?
Jeg vet ikke. Jeg bare...
Jeg vet ikke. Jeg ble sint og slo i veggen.
En innkrever. Hvem bryr seg?
Når begynte du å slå?
Hva mener du?
Jeg har aldri sett deg miste fatningen før.
Ok.
Og én til.
-En lege til? -Ja.
Kanskje vi skal godta dr. Brooks' tilbud.
Jeg vet at hun maser, men jeg kan ha tatt feil.
Jeg sa at studier er risikabelt, men vi har prøvd alle de vanlige legene.
Og hun er en av de ledende forskerne i fagfeltet
Vi kan jo prøve.
Du trenger ikke å skifte karriere, Nol.
Du må bare huske hvem du er.
NEVROVITENSKAP FORSKNINGSAVDELING
Jeg er dr. Yeboah fra ortopedisk.
Har legen plass til vennen min?
Hei. Nolan Wright.
Ja. Hun er sammen med en pasient, men la meg sjekke.
Takk skal du ha.
Beklager, jeg må tilbake.
Bare se det an, ok?
...i nevrologi og Nevropsykiatrisk forbund.
Si velkommen til
årets hovedtaler, dr. Lillian Brooks.
Han er klinisk sett hjernedød.
Men hjernen er sterkere enn man tror.
Dette er en primitiv visualisering av et minne.
For ti år siden utviklet teamet mitt denne teknologien
for folk som ham.
Folk som blir etterlatt for å dø. Folk alle har gitt opp.
Spørsmålet er om vi kan vekke dem?
Det spørsmålet har ført til utviklingen av vår nyeste innretning.
Dr. Brooks kan ta deg imot nå.
Ok. Takk.
Takk.
-Hallo. -Hei.
Kom inn. Sett deg.
"Nolan Wright, 33 år gammel.
Involvert i en bilulykke som kostet hans kone livet
og ga ham store skader på kraniet og midtre tinninglapp.
Han var bevisstløs på åstedet
og lå i koma i tre dager.
Den tredje dagen kom han til bevissthet
med alvorlig hukommelsestap."
Kondolerer.
Jeg vet hvor vanskelig det er å miste en man elsker.
Men jeg er glad for at du endelig kom.
Jeg vet det er slitsomt å gå til så mange leger.
Ja. Tror du dette hjelper på hukommelsestapet?
Hodet ditt ser ut til å ha kommet seg fint.
Du burde ikke ha overlevd dette.
La meg se. Du har tatt EDMR...
...nevrologisk feedback og kognitiv terapi.
Det er bra, men det vi gjør her går dypere.
Hva er det... dere gjør her?
Før jeg forklarer terapien,
må jeg bekrefte at tilgangen til minnene dine ikke er helt ødelagt.
Hvordan har du tenkt å gjøre det?
Har du vært med på hypnose?
Sitt og slapp av, er du snill.
La musklene hvile mot setet.
Bare la musklene hvile mot setet.
Slapp av
og gi slipp på alt rundt deg.
Og konsentrer deg...
...om det.
Konsentrer deg.
Konsentrer deg om det.
Det er alt som betyr noe. La det føre deg inn.
Konsentrer deg om midten.
Og la øyelokkene gli igjen.
Øynene dine...
...blir tyngre.
La dem gli igjen.
La dem hvile.
Hva er dette?
Hvem er det?
Det går bra. Du er ute.
Du er ferdig.
Hva så du?
-Hva gjorde du med meg? -Ingenting.
Nei, ikke snakk piss.
Det er det jeg ser i marerittene mine.
Det var noen der. Hvem pokker var det?
Mr. Wright, denne teknikken frakter deg bare
inn i din dype underbevissthet.
I alle årene jeg har drevet med dette,
ser ingen noe før etter flere timer, men du...
Det at du så noe så raskt...
Underbevisstheten din er aktiv.
Hjernen din er ikke så handikappet som du tror.
Minnene er der. De er dypt inne, men de er der.
Jeg tror behandlingen min kan snu tilstanden.
Ja.
Jeg må vurdere det.
Kan noen andre hente deg?
Kanskje faren din glemte det igjen.
Han er bare litt forsinket i dag.
Det er det hele.
Det er minusgrader her ute. Hva med å vente inne?
Det er faktisk fem grader.
Det blir ikke minusgrader før i neste uke.
Ava.
-Hei. Jeg beklager. -Nei.
Jeg vet at det er mye på gang, Mr. Wright, men det er tredje gang.
Hvis det skjer igjen, må vi kontakte barnevernet.
Hør her...
Beklager at jeg glemte det. Jeg bare...
De...
...ombestemte seg om jobben,
og jeg ble distrahert.
Beklager at jeg gjør livet ditt så vanskelig, pappa.
Hva?
Ava, hvorfor sier du det?
Du var så sint på meg i går, og så glemte du meg igjen i dag.
Jeg tenkte at du var skikkelig irritert på meg.
Se på meg, Ava.
Ava.
Jeg er ikke irritert på deg.
Jeg er syk. Det er bare det.
Hvor hadde jeg vært uten deg?
Det sier du alltid.
Jeg bør vel lage middag.
Du trenger ikke å lage middag i kveld.
Hvem ellers skal gjøre det?
Kjenner du til begrepet "livet i revy"?
Nei.
Det er et fenomen mange forteller om etter nær døden-opplevelser.
Livet passerer i revy.
Jeg tror det inneholder nøkkelminner
som spilles av om og om igjen.
Så å få deg inn i disse minnene er terapiens hovedfokus.
Få meg...?
Hva mener du med å få meg inn i minnene?
Bli med meg.
Vi kaller dette Den svarte boksen.
Først hypnotiserer jeg deg for å åpne underbevisstheten din.
EEG-en leser hjernebølgene dine og sender dem til prosessoren her.
Prosessoren trekker ut nøkkelminnene fra hjernebølgene
og konverterer hvert minne til en oppslukende opplevelse.
Som et hologram?
Mer som en drøm. Som å gå i sine egne sko.
Det vil virke ekte.
Målet...
...er å plassere deg i så mange nøkkelminner som mulig før du våkner.
Hvor lang tid tar det før jeg får resultater?
Det avhenger av hvordan du reagerer på terapien.
Kanskje noen uker.
Ok. Jeg har ikke noen uker.
Jeg må kunne ta meg av datteren min.
Hvis vi jobber overtid, kan du få resultater fortere.
Er du klar?
Ok.
Å gå direkte inn og ut av transe kan være rystende,
så jeg vil begynne med noe jeg kaller "det trygge rommet".
Se på det som kjernen,
et sted du er helt komfortabel, der ingenting kan skade deg.
Et hemmelig sted bare du kan gå inn.
Skjønner du?
-Skjønner. -Bra.
Vi er klare for å begynne timen. Jeg teller deg inn.
Slapp av.
Se fremover.
Du skal se en markør.
Det gjør jeg.
Følg med når markøren flytter seg.
La det roe deg ned.
LASTER HYPNOSE... STARTE?
Nå er det ingenting.
Ingen lab.
Ikke noe rom. Ingen stol.
Bare lyden av stemmen min og markøren.
Følg med på føttene dine,
beina dine
og armene dine.
De blir tyngre. For tunge.
Men det føles bra.
La følelsen skylle over hele kroppen din.
Jo nærmere markøren kommer, desto dypere går du.
Jo dypere du går, desto bedre vil du føle deg.
Jo bedre du føler deg, desto dypere går du.
Om ti sekunder er du i det trygge rommet.
Ti, ni, åtte, sju,
seks, fem,
fire, tre, to, én.
Nolan, er du i det trygge rommet?
Du må lede meg. Jeg ser ingenting.
Hører du meg?
Ja.
Ja, det gjør jeg.
Bra.
-Og husk... -Hva da?
...at ingenting kan skade deg her.
Men ikke gå ut av døra.
Jeg kan bare telle deg ut fra inne i dette rommet.
Hører du meg?
Du må forstå det.
Jeg får deg ikke tilbake hvis du drar, ok?
Skjønner.
Bra. Forestill deg en analog klokke.
Den skal dukke opp i rommet hos deg.
Fra dette rommet kan du gå dypere ned i underbevisstheten.
Derfra kan vi ikke kommunisere lenger.
Når du trykker på kronen på klokka, kommer du til et av minnene.
Konsentrer deg om det.
Konsentrer deg. La det komme tilbake.
Du kan når som helst vri kronen til et annet minne.
Fremover til neste, bakover til forrige.
Hvis du på noe tidspunkt føler deg ukomfortabel,
trykker du på kronen, og da kommer du tilbake hit.
Forstår du, Nolan?
Forstått.
Bra. Er du klar?
Ja, det er jeg.
Trykk inn kronen og husk.
Rachel.
Jeg har ventet så lenge...
Kjære alle sammen,
vi er samlet her i dag for en hellig seremoni.
Vi er spesielt velsignet som har med oss deres familier og venner.
Bruden og brudgommen er glade for at dere kunne delta...
Slapp av.
Hei.
Slapp av. Du er tilbake.
Et bryllup?
Hva mer så du?
Vi var i en gammel kirke.
Det var mye folk. Rundt 50 eller 70.
-Men ansiktene var uklare. -Uklare?
Ja. Jeg stakk da den greia kom mot meg.
Den samme du så under hypnosen?
Hva så den ut som?
Jeg vet ikke, men det...
Det så ut som et menneske, men beveget seg ikke slik.
Jeg forstår.
Det er sannsynligvis hjernen din som prøver å beskytte deg fra traumet.
Den prøver å hindre deg i å huske.
Du må bare huske at den ikke er ekte.
Neste gang blir vi litt lenger.
Det bør dukke opp minst ett ansikt.
Lenger?
Det er derfor du har vært syk så lenge.
Klarer du å unngå det, kan vi overvinne dette.
Jeg vet at det høres rart ut,
spesielt etter å ha vært hos så mange leger, men jeg mener det.
Du gjør det bra.
Detaljene du så i første time...
Det er bemerkelsesverdig.
Jeg har forpliktet meg til å reversere tilstanden din.
Vi får det til hvis vi går videre.
Men det går ikke hvis du ikke stoler på meg.
Ok?
Ok.
-Hei. -Hvordan går det, kompis?
Bare bra. Hva med deg?
Bare bra. Går det bra med deg?
Ja. Hånden er bedre. Men Ava er litt sint på meg.
-Er det til oss? -Ja. Jeg ordner opp.
Takk skal du ha. Ava, jeg har en overraskelse.
Hei. Kinamat.
Hvordan har det gått?
-Hvordan er studien? -Det er greit.
-Å ja? -Ja, det er greit.
Jeg venner meg fortsatt til det, men...
Jeg så... bryllupet mitt i dag.
Gjorde du?
Det er utrolig. Nol.
-Det er fremskritt. -Ja.
Jeg husker den dagen.
Dere to er grunnen til at jeg vurderte å slå meg til ro.
Var vi alltid så lykkelige?
Ja. Dere var uatskillelige. Det var ekkelt.
Du og Rachel snakket alltid om 40-årsplanen.
Dere hadde den klar før dere ble forlovet.
Hei, onkel Gary.
Hei. Og denne gnomen var det første på lista.
Snakker dere om planen?
-Ja. Husker du den? -Ja.
Og jeg skal få min første bil
-når jeg er 16 og et halvt. -Og et halvt. Ja.
Det kommer hun til å huske, brutter.
Hei, Ava.
Det er lov å savne henne.
Du trenger ikke å late som.
Kom hit.
Det går bra.
Ja, to. Bare... Ja, takk.
Takk.
-To... -Hva er dette for et sted?
Takk.
Jeg tok deg med hit da du var tre.
Det var yndlingsstedet vårt
Sånn. Det går bra. Bare hold dem sånn, ok?
Styr dem herfra.
Ta deg god tid.
Sånn... sånn, ja.
Ja, det er bra.
Takk.
-Vel? -Det er godt.
Takk for at du er så tålmodig, Ava.
Ok.
Nam.
Tok du ikke med noe til meg?
Det var knapt noe igjen til meg, så...
-Hvor var dere? -Nise.
-Jeg elsker det stedet. -Sjalu?
Ekstremt.
Ok.
Hør her. Hvis jeg slutter nå,
tror du at hukommelsen min kommer tilbake av seg selv?
I forrige time snakket du om at du så uklare ansikter.
Det er en tilstand ved navn prosopagnosi. Det er et tegn på hjerneskade.
Vi vil komme frem til at ansiktene dukker opp.
La oss prøve å bli der lenge nok til å se et ansikt, ok?
Og hvis den greia dukker opp igjen, må du si til deg selv:
"Jeg styrer sinnet mitt. Ikke motsatt."
Gjenta det med meg.
-"Jeg styrer sinnet mitt." -Jeg styrer sinnet mitt.
Ikke motsatt.
Hei.
Går det bra?
Jeg styrer sinnet mitt. Ikke motsatt.
Husk: "Jeg styrer sinnet mitt. Ikke motsatt."
-"Jeg styrer sinnet mitt." -Ikke motsatt.
Jeg styrer sinnet mitt. Ikke motsatt.
Vet du hvor du er?
Ja. Beklager. Det føltes...
...bare som om den kvalte meg.
Prøvde den å kvele deg?
Det er psykogen smerte. Det skapes av sinnet.
Den kommer til å forsvinne,
men du nærmer deg nok noe.
Hjernen din forsvarer seg mot deg.
Hva så du?
Vel...
Jeg så Ava som baby.
Jeg så kona mi.
Jeg...
Ok. Du husker. Det er naturlig.
Pasienter blir ofte overrasket over hva de husker.
Jeg var i en leilighet.
Jeg vet ikke... hvordan jeg visste det.
Jeg visste bare hvor alt var.
Og så vidt jeg vet
er huset mitt det eneste stedet kona mi og jeg bodde sammen.
Men husk at innretningen bruker underbevisstheten din.
Kanskje du var der på et tidspunkt.
Kanskje du tok bilder for avisen?
Nei, det var for kjent.
Dukket det opp noen ansikter?
Ok.
Det går bra, Nolan. Du nærmer deg. Fortsett sånn.
Doktor? Har du...?
Jeg tenkte akkurat på deg.
Hva skjer? Jeg har to minutter.
Hva er det?
-Nol. -Kranglet Rachel og jeg noen gang?
Hvem gjør ikke det?
Men det var aldri noe alvorlig.
Du hadde en tendens til å komme for sent.
Eskalerte det noen gang?
Hva spør du om?
-Nol. -Har jeg noensinne...
...slått henne?
Det mener du ikke, Nol. Mener du det?
Du slår i en vegg, og nå er du plutselig Bobby Brown?
Det er du ikke.
-Sikker? -Ja, jeg er sikker.
På college fikk jeg deg ikke engang til å se på boksing.
Du har alltid vært en sommerfugl.
Du var alltid en pusling. En drittunge...
Du var rett og slett veik.
Det er ikke morsomt, Gary.
Ok. Bare...
Sett deg litt. Kan vi sette oss litt?
Hva skjedde egentlig?
Husker du noe?
Under terapien...
...var vi i en leilighet, og Ava var baby og...
En leilighet?
-I hukommelsen din? -Ja.
Bodde vi i en leilighet?
Jeg var i Palo Alto da Ava ble født,
så kanskje, men jeg tror ikke det.
Hva tenker du?
Vel...
Det virket veldig kjent.
Og dr. Brooks sa at innretningen viser minnene akkurat slik de var.
Det er nok en hallusinasjon.
Husk at du hadde en alvorlig hodeskade, Nol.
Hjernerystelse.
Det er ingen spøk, ok?
Og du har mye å gjøre med Ava, jobben
og å huske Rachel.
Ting blir bare blandet sammen her inne.
Ok?
Rachel hadde sagt fra hvis det skjedde noe.
Hun var som ei søster for meg.
Hun hadde ikke skjult noe sånt, ok?
Fokusér på Ava.
Ok?
-Ok? -Ok.
-Greit. -Ok.
Pappa.
Hei.
-Hei. -Smil og vink.
Bare smil og vink.
Ok.
La oss prøve.
-Én dag. -Ja.
Er du ikke for gammel?
Du gjør det jo alltid.
Greit.
Ok. Bra?
Gikk det bra hos dr. Brooks i dag?
Ja. Flott.
Hva skjedde?
Jeg så deg som baby.
Hvordan så jeg ut?
Du manglet ansikt.
Det er skummelt, pappa.
Hei...
-Kan vi stoppe kjapt et sted? -Klart det.
Har du en adresse, pappa? Jeg er sulten.
Vent. Vi er like ved. Jeg føler det.
Pappa!
Hei. Beklager. Vil du bli med?
-Ja. -Vil du bli med? Unnskyld.
Kom hit.
Heisen er her.
Pappa?
Hva foregår?
Vent litt her. Bare et øyeblikk, ok?
VELKOMMEN
MASTERSTUDIER ÅPENT HUS
-Ja? -Beklager forstyrrelsen.
Jeg mente ikke å forstyrre.
Jeg... lurte på om jeg kunne få snakke med moren din.
Beklager. Virkelig. Unnskyld.
-Bodde vi her? -Kom. Nei. Kom hit.
Kom igjen.
-Seriøst? Herregud. -Ja, seriøst.
Ok, jeg skal gjøre det. Jeg vet ikke hvorfor jeg noterer adressen.
-Dette er latterlig. -Takk skal du ha.
Du tar feil. Du hadde aldri gjort Rachel noe.
Kanskje jeg var utro.
Gi deg. Kom hit.
Du var en god ektemann. Du var forpliktet.
Du hadde aldri gjort det.
Du gjorde alt for henne, ok?
-Du ville ha det du hadde. -Jeg tror ikke egentlig det.
Du ville det, ok?
Uansett hvordan det var på jobb,
uansett hva du slet med, hadde du alltid tid til dem.
Du ville aldri risikert det, ok? Selv ikke nå.
Hør på meg.
Se på Ava.
Se på hvordan hun ser på deg.
Det skal en bra mann til
for å holde ei ung jente oppe med alt som har skjedd.
Det var deg. Ikke meg. Ikke lærerne.
Går det bra?
-Hva må til, Nol? -Vet du hva? Du har nok rett.
Du har rett. Takk skal du ha. Jeg er sent ute til timen.
-Vi snakkes senere. -Det er greit.
-Ring når du er ferdig. -Sees.
Jeg tar meg tid, ok?
NEVROANALYSE BILULYKKE - HODESKADE
SAMMENDRAG: UVANLIGE RESULTATER. KREVER GJENNOMGANG.
MANGELFULLE PRØVER. ANBEFALER VIDERE ANALYSE OG PRØVER.
NOTATER: ANOMALI. MANGELFULL NEVROANALYSE.
SNC ANBEFALER VIDERE PRØVER.
PASIENTJOURNAL WRIGHT, NOLAN
OMSORGSHISTORIKK
KOMATØS VED ANKOMST FLYTTET TIL KIRURGISK
ANTATT HJERNEDØD
FLYTTET TIL NEVRO FOR EVALUERING
GJENVINNER BEVISSTHET
Du ser mer avslappet ut i dag.
Ja.
La oss prøve å få sett et ansikt.
Men konsentrer deg hvis du ser den greia.
-"Jeg styrer..." -Jeg styrer sinnet mitt, ikke motsatt.
Jeg vet det, doktor.
Ja, det vil komme utfordringer,
men styrken deres vil beskytte dere mot livets stormer.
Prioriter alltid forholdet.
Ringen er et symbol på et åndelig bånd...
Ikke i dag.
-Hei, dr. Reed. -Hvordan går det med vennen din?
-Han er visst hos dr. Brooks. -Ja.
Jeg prøver å finne ut noe om den kvelden.
Jeg forstår ikke hvordan han plutselig våknet.
Han var heldig.
Det er det alle legene sier, men...
Husker du hva som skjedde?
La meg se.
Unnskyld meg.
Etter at jeg så til ham, gikk dr. Brooks runden og så på ham igjen.
Så dr. Brooks til ham den kvelden?
Ja. Hun var den eneste som ikke ga ham opp.
-Skjønner. -Hun tok ham med til laben,
og da han kom ut igjen, var han ved bevissthet.
Tok hun ham med til laben?
Ja. Heldig for ham at hun var der.
Jeg må treffe dr. Brooks.
Hun er fortsatt med Mr. Wright.
Til når da? De har vært der en stund.
De har time. Jo lenger timer, desto bedre.
-Be henne om å ringe meg. -Ok.
Takk.
Hei. Hvor er du? Hva skjer?
Det er ikke Nolans minner.
De er mine.
De har alltid vært mine.
Hei.
Jeg er mett.
Mamma?
Thomas?
Men hvordan?
Hvordan?
Husker du?
-Mamma? -Takk Gud for at du husker.
Du husker.
Mamma?
-Hva gjorde du? -Det går bra.
-Nei. -Det går bra.
-Hva gjorde du, mamma? -Sett deg.
-Hva gjorde du, mamma? -Thomas.
Vær så snill, Thomas.
Kom hit.
Sett deg.
Å, Thomas.
Da du falt i trappen, tok de deg med hit.
Du var i live, men det var for sent.
De prøvde alt, og de brukte EEG.
Jeg lastet ned dataene dine fra serverne
og ventet på rett pasient å laste bevisstheten din inn i.
Jeg hadde allerede klart å emulere det i laben,
og jeg håpet på at jeg kunne få det til på ordentlig.
Vent.
Så det er prosjektet du snakket om.
Hvor...? Hvor lenge?
Hvor lenge har jeg vært borte?
I to år.
Ok.
Hvorfor denne mannen?
-Hvorfor Nolan? -Det var skjebnen.
Han kom hit hjernedød etter en bilulykke.
Det var den perfekte mulighet.
Han var rett mann.
Jeg visste ikke om det fungerte
før jeg tok av Den svarte boksen og du tok hånden min.
Da visste jeg at du var der.
Du husket det ikke helt, og jeg kunne ikke tvinge det frem,
for hjernen tilpasset seg fortsatt.
Jeg håpet på at du en dag ville huske alt, men det gjorde du aldri.
Så jeg måtte få deg tilbake
slik at Den svarte boksen ville hjelpe deg med de løse trådene.
Så... jeg har ikke hukommelsestap?
Hjernen din tilpasset seg bare.
Mamma.
Mamma, hva...?
Hva forventer du...?
Hva forventer du at jeg skal gjøre? Late som om jeg er ham?
Nei.
Ashley.
Du har en ny sjanse, gutt.
Du har en ny sjanse til å få det til.
Ikke bare med Ashley, men med kona di.
Du kan bli faren og mannen jeg vet at du kan bli.
Hva med Ava?
Hun er ikke din datter.
Er alt i orden?
Ja. Hvorfor?
Du virker trist.
Det er jeg ikke.
Da er det ikke så farlig.
Hei. Meg.
Hei.
-Hva gjør du? -Middag, pappa.
Har du røykt?
Jeg sa jo at du ikke røyker, pappa.
Hva med wok?
Du elsker jo det.
Bra. Da kan vi stoppe i butikken.
Det står i oppskriften at vi må ha "bønnespirer".
-La oss ikke gjøre det. -Hva?
Jeg må snakke med deg om noe.
Og det er nok best å bare dra hjem.
Hva?
Er alt i orden?
Du må være hos Gary i noen dager.
Hva? Hvorfor?
Fordi det ikke er trygt med meg.
Det går bra, pappa.
Hvordan skal du få lagd mat? Hva om du forsover deg?
Kan ikke dr. Brooks gi deg medisin?
Pappa. Kom igjen.
Vi har slitt i noen måneder,
-og nå vil du gjøre dette? -Slutt!
Slutt, for pokker!
Jeg er voksen, ok?
Bare...
Bare stol på meg.
Du sa at det bare var i noen dager.
Bare skynd deg. Det er sent.
Jeg har det.
Ok. Sees snart.
Ok.
-Trenger du hjelp? -Jeg fikser det.
Ok.
Et øyeblikk.
-Nol. -Hva?
Jeg fant ut at dr. Brooks tok deg med på laben da du lå i koma.
Ok.
Ok? Virker ikke det rart?
Jeg vet ikke hva som foregår, men det kan ha tilknytning
til de falske minnene du har sett.
Du ser litt sliten ut. Vil du komme inn?
Jeg er bekymret for at du skal være alene. Hva med å bli her hos oss?
Takk, men jeg trenger litt tid alene...
Jeg må være i mitt eget miljø.
I ditt miljø...? Uten Ava?
Du snakker bare tull. La oss snakke om det.
Det er bare noen dager.
Jeg trenger litt tid.
Vær så snill.
Ok.
IKKE GLEM MEG
Kommer du tilbake, må jeg ringe politiet.
Vent litt. Miranda?
Hvordan vet du hva jeg heter?
-Hvordan? -Jeg... Beklager.
Jeg... studerte med mannen din.
Vi... studerte biologi.
Jeg har aldri truffet deg.
Nei, vi...
Jeg vet ikke.
Vi tok genetikk,
og så gikk vi hver vår vei og vokste fra hverandre.
Men han...
Han fortalte meg om dagen han traff deg.
Han...
Han sa at han var heldig som hadde deg,
og hvor tålmodig du var med ham.
Og jeg vet hvor vanskelig det var for ham å komme inn på et bra medisinstudium.
Han sa at hvis det ikke var for deg,
hadde han ikke holdt ut.
Så...
Hva skjer?
Jeg bare...
Jeg flyttet akkurat hit og ville bare presentere meg.
Ok.
-Hva heter du? -Er middagen klar?
Nesten.
Vent litt.
Har du gjort ferdig leksene?
-Men, mamma... -Ikke noe sutring.
-Kom igjen. -Jeg vil ikke.
-Jeg vet det, men ikke sutre. -Men å spise...
Å spise er viktigere enn lekser.
-Å ja? -Jeg må spise først.
-Er du ferdig? -Nei.
Gå og gjør deg ferdig, ok?
-Ok. -Flink jente. Kom igjen.
Beklager. Jeg...
Fint å treffe deg,
men jeg må lage middag og ta meg av datteren min, så...
Ja. Beklager.
Har du et øyeblikk?
Faktisk ikke.
Jeg... beklager.
Det tar bare et øyeblikk.
Vær så snill.
-Sett deg. -Ja.
-Jeg må skru ned dette. -Ok.
Så...
Hva foregår?
Husker du...?
Moren hans, dr. Brooks?
Selvsagt.
Men for å være ærlig, er vi...
...ikke på talefot.
Har noe skjedd med henne...?
Nei.
Husker du...?
Husker du drømmeprosjektet hun alltid snakket om?
Det hvor hun trodde at hun kunne bruke hjernebølger
til å redde og gjenopprette folks bevissthet?
Ja, det digitale voodoo-tullet.
Det var ikke voodoo.
Ok.
Hva med det?
Ok.
Ok, det...
Jeg... Det er vanskelig å forklare.
Jeg forstår det heller ikke, men...
Men det fungerte. Hun klarte det.
Klarte hva?
Hva het du igjen?
Thomas.
Som ham?
Miranda...
Jeg er Thomas.
Nå må du gå.
-Du må gå. -Nei, vent. Miranda.
-Vent, Miranda. -Jeg ringer politiet om fem sekunder.
Ok.
Dette tapetet.
Du hatet dette tapetet,
men jeg ville beholde det for å huske at dette ikke var siste stopp.
På vår første date...
...var det 35 grader, og du gikk med genser,
for det var det eneste du hadde som var rent.
Når du var nervøs...
...tok jeg deg i hånden...
...og skrev med fingrene:
"Ok."
Hun klarte det faktisk.
Så...
...hvem er dette?
Han er borte.
Han er hjernedød. Det er som en transplantasjon.
Jeg forstår ikke. Det...
Hvor? Hvordan? Hva...?
Jeg forstår det ikke helt selv, men...
...det er virkelig.
Jeg er ekte.
Det er sprøtt, men virkelig.
Så...
Hva skal du gjøre? Ta hans plass?
Kanskje, men jeg...
Jeg...
Jeg tenkte at vi kunne...
...skrive oss om.
At jeg kunne gjøre det godt igjen.
Jeg...
Jeg skal ikke gjøre deg vondt...
...lenger.
Jeg vil prøve på nytt.
Jeg vil prøve på nytt med deg.
Hvor er Orlando-bildet mitt?
Jeg...
Hvor er...?
Hvor er bildene av meg?
Stolen min? Bokhyllen min?
Jeg vet at jeg begikk feil, men slettet du meg?
Du må gå.
Ok.
Jeg døde der ute.
Forstår du det? Jeg døde.
Og nå er jeg her.
Jeg døde,
og nå er jeg her.
Betyr det ingenting for deg?
Selvsagt ikke.
Det er alltid min feil.
Jeg kan ikke gjøre dette nå.
Kan du...? Kan du ikke gjøre det nå?
Når passer det bedre, da?
Slutt.
-Nei. -Ikke rør meg igjen.
Nei.
Vær så snill.
Hun er min datter også.
Nei, slutt.
Hvor ble du av? Ava?
Hva skjedde?
Hva foregår? Nol?
Du blør. Hva har skjedd med hodet ditt?
Hei. Nol. Slutt.
Du skremmer oss! Nol!
Ikke gå... Nol!
Vent! La meg hjelpe deg!
Snakk til meg, mamma.
Hvorfor...? Hva feiler det meg?
-Hvorfor havnet jeg hos Ava? Vær så snill. -Du må roe deg ned. Jeg tenker.
Er du sikker på at du så greia i speilbildet?
Ja.
Det er sinnet ditt.
Det gjør det samme som i Den svarte boksen. Prøver å beskytte deg.
Det førte deg til det siste stedet du følte deg trygg.
Det er inne i boksen, men...
...hvordan tok det kontroll her ute?
Si akkurat hva som skjedde.
Hvor er Miranda og Ashley?
-De låste meg ute. -Hvorfor skulle de...?
-Allerede? -Hei, jeg...
Jeg gjorde ingenting, ok?
De har bestemt seg. De vil ikke ha meg lenger.
Hør på meg.
Det begynner her.
Her inne.
Dette er så mektig.
Mektigere enn du kan tenke deg.
Og det er derfor det tar over.
Fordi du lar det gjøre det.
Thomas, ta kontroll over livet ditt for en gangs skyld
og bli legen du er ment å bli.
Faren du er ment å bli.
Mannen folk forventer at min sønn er.
Eller vil du bli som faren din?
Glemt.
Slettet.
Sett deg.
Du har kommet til dr. Lillian Brooks' kontor.
Vi er ikke til stede nå. Ring...
Hei, Ava. Får jeg låne den litt?
Klart det.
Takk. Ta det med ro. Alt kommer til å gå bra, ok?
-Ok. -3030 Green Road.
Hei, det var der jeg og pappa var.
-Å ja? -Ja.
SØNN AV KJENT LEGE DØR ETTER TRAGISK FALL I TRAPP
"Fall i trapp."
Brooks.
Så hvis jeg blir kvitt denne greia...
...blir jeg bra?
Tenk på den som et virus og bli kvitt den.
Det vil stoppe traumene som viser seg i kroppen din her.
Men jeg vet ikke hva som vil skje hvis den skader deg.
Hvordan finner jeg den?
Den finner deg.
Velg ditt eget trygge rom denne gang.
Skjønner.
Mamma.
Mamma, det er Nolan.
Sinnet ditt gjør det det må for å holde deg tilbake.
Husk hvorfor du er der.
Nei.
Vær så snill.
Gjør deg klar til å koble meg fra.
Bra.
Ti, ni,
åtte, sju...
...seks, fem...
...fire, tre...
Pappa!
-Nol? -Hva gjør du?
-Hva? Hei. -La ham gå.
-Hva...? Vent. -Nei!
Nei. Ikke rør ham.
-Hva? -Ikke rør noe. Han er fortsatt inne.
Hører du meg, pappa? Jeg er her!
Hører du meg, pappa?
Jeg er her.
La henne jobbe. Kom igjen. Sett deg.
Vi vil ikke gjøre ham vondt, ok?
Jeg teller ned igjen.
Er du klar?
Det er virkelig ham, mamma.
Hold opp og konsentrer deg. Det er ikke det.
Det er det. Han er fortsatt i live.
Hvorfor gidder jeg? Uansett hva jeg gjør, uansett hva jeg ofrer,
er du fortsatt ikke klar.
Aldri klar.
Tell meg ut.
Ti, ni,
-åtte, sju... -Slutt, pappa!
-Slutt! -Nei!
Se hva du fikk meg til å gjøre.
-Se hva du fikk meg til å gjøre. -Pappa! Slutt!
Ikke rør henne!
Hva foregår?
Svar, gutt.
-Er alt i orden? -Kom igjen, pappa!
-Vi er her! Pappa! -Vent.
-Er alt i orden, gutt? -Vent. Bare vent.
-Pappa! -Vent, Ava.
-Jeg teller deg ut. -Kom igjen. Jeg er her!
-Nolan. -Ti, ni...
-...åtte, sju... -Nol,
-kan du høre meg? -Pappa.
-...seks, fem... -Hva gjorde du med ham?
-...fire, tre... -Han må på intensiven.
...to, én.
-Pappa. -Vent, Ava.
Kom igjen.
Pappa.
Pappa?
Nol?
Thomas.
Pappa.
Vær så snill.
Slipp.
Nol.
Går det bra?
Nei. Det er noe galt. Vi må gjøre det igjen. Vent.
-Kom igjen. Nei... Slipp! -Slutt!
Du har sverget en ed.
Kom igjen.
Nol. La meg hjelpe deg.
Vi får deg ut herfra. Kom igjen.
Kom igjen nå.
-Vent. Nei! -Slutt.
Du er ferdig.
Hei.
-Hei, pappa. -Hei.
Hvordan går det? Herregud, se på håret ditt.
Hent ei bok, så skal jeg lese for deg.
-Greit. -Ja?
AMH SPARKER AVDELINGSLEDER ETTER PASIENTSKANDALE
Hva leser du?
Ingenting. Kom.
-Skal vi ta resten av bøkene? -Ja.
LASTMINNE(START()+INDEKS, V)
BYGG BYGGER... BLACKBOX_TEST_158...
HJERNEBØLGEFIL?
LASTE HJERNEBØLGER? (J/N)
Thomas?