Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Försiktigt.
Håll upp huvudet.
Så där.
Det är min bebis första dag hemma.
Det här är din pappa.
Du släpper henne aldrig, va?
Gör du?
GRATTIS PÅ FÖDELSEDAGEN
Pappa!
Pappa! Pappa!
Pappa!
Om vi åker inom 33 minuter borde vi hinna.
Kom igen!
STÄNG AV KAFFEBRYGGAREN
GLÖM INTE TELEFONEN - DU ÄR BÄST
TALLRIKAR HÄR
BARA KOPPAR HÄR
Okej.
-Pappa! -Hej!
-Kom igen. -Karen.
Pappa! Cathy!
-Okej, förlåt. -Hon är...?
Hon är min chef...
...sedan 12 år och jag är hennes chefsfotograf.
Bra. Väldigt bra.
Kom ihåg ögonkontakten och glöm inte att le.
Visa att du uppskattar möjligheten.
Ja, ögon, le. Jag har det.
Okej.
Perfekt.
Då så, herrn.
-Kom nu! -Jag kommer!
Kommer, kommer, kommer.
-Vi ses där. -Okej.
-En kvart, pappa. -Okej.
Det är från dr Brooks igen.
Vill ni delta i den kognitiva forskningsstudien?
En plats blev just ledig.
-Vi har 12 minuter. -Jag är klar.
Ja, jag är klar.
-Nej tack. -Du behöver frukost.
-Nej. -Det var ingen fråga.
Okej, tack.
Du flätade hårdare förr.
Förlåt att jag höjde rösten häromkvällen.
Jag vet. Du är sjuk bara.
-Det är ingen ursäkt... -Pappa.
-Kom igen. -Okej.
-Det är en... -Vänta, vänta.
GRUNDSKOLA
En minut kvar. Inte illa!
Var fick du det?
Du röker inte.
Okej, jag trodde jag...
Okej.
Jag röker visst inte.
-Var dig själv och le. Ögonkontakt. -Jag har det.
Ska vi prova handslaget igen?
Det kommer tillbaka.
-God morgon! -Hej! Hej!
Gå och sätt dig här.
-Hon kommer snart. -Tack.
CHEFREDAKTÖR
ÅRETS REDAKTÖR CATHY BARNES
-Nolan! -Hej!
Vi har känt varandra för länge för det.
-Slå dig ner. -Tack.
Vi trodde inte att du skulle klara dig.
-Hur är det med Ava? -Bra.
-Ja. -Hon är toppen.
Hon hanterar allt så bra.
-Sköter huset, sköter om mig. -Hon är precis som sin mamma.
Rachel var alltid så vass på kontoret.
Men hennes artiklar...
Så rika.
Så nyanserade.
-Jag beklagar. -Nej, det går bra.
Det är trevligt att höra sådant. Det är delvis därför jag ville tillbaka.
Jag tog med några nyare foton.
Du, Nolan... De berättade just.
Utgivaren går inte med på det.
Va?
Dina senaste foton
når inte samma nivå som ditt tidigare arbete.
Jag har nyare grejer jag kan visa, om du säger vad som...
Nolan.
Jag vet att du behöver det här, tro mig.
Men det är inte som förr.
Budgetar är strama
och de skriver inte på utan goda skäl.
Fan!
Hej! Ursäkta. Är dr Yeboah anträffbar?
-Javisst, slå er ner. -Okej, tack.
Akta foten.
Hitåt. Så där ja.
Den här vägen.
Nol!
-Hej! -Hej!
Nej, sluta. Du är för begåvad för att deppa över det här.
-Kom, vi går och äter. -Ja.
Vad är planen nu?
Jag vet inte. Ingen annan vill ha mig.
-Jag kan hjälpa till med pengar. -Nej, det går bra.
-Säkert? -Ja.
Det kommer andra jobb.
Okej.
Vad hände med din hand?
Jag bara...
Jag blev frustrerad och slog näven i väggen. En inkasserare...
Sedan när slår du saker?
-Vad menar du? -Jag har aldrig sett dig tappa fattningen.
Okej.
Och en till.
-En till doktor? -Ja.
Vi kanske ska ta dr Brooks erbjudande.
Hon är påträngande, men jag kan ha haft fel.
Jag sa att studier är riskabla, men vi har provat traditionella läkare.
Hon är en ledande forskare inom sitt område.
Vi borde väl ge det en chans?
Du behöver inte byta karriär.
Du måste bara minnas vem du är igen.
NEUROVETENSKAP
Jag är dr Yeboah från ortopeden.
Tror du doktorn har tid med min vän?
Hej! Nolan Wright.
Javisst. Hon är med en patient nu, låt mig se.
Tack. Vi uppskattar det.
Jag måste tillbaka.
Se hur det känns, okej?
...i neurologi och den amerikanska neuropsykiatriska föreningen.
Välkomna upp på scenen
årets huvudtalare, dr Lillian Brooks.
Kliniskt sett är den här mannen hjärndöd. Men hjärnan är starkare än man tror.
Ni ser den primitiva visualiseringen av ett minne.
För tio år sedan utvecklade mitt team den här teknologin för sådana som han.
Sådana som lämnades att dö. Sådana man gav upp hoppet om.
Frågan nu är - kan vi väcka dem?
Den frågan har lett till utvecklingen av vår senaste utrustning.
Dr Brooks tar emot nu.
Okej. Tack.
Tack!
-Hejsan! -Hej!
Kom! Slå er ner.
"Nolan Wright, 33 år gammal.
En bilolycka för ett halvår sedan resulterade i hans frus död
och omfattande skador på kranium och temporallob.
Han hittades medvetslös på olycksplatsen
och låg i koma i tre dagar.
Den tredje dagen återfick han medvetandet
med allvarlig minnesförlust."
Jag beklagar sorgen.
Jag vet hur svårt det är att förlora en man älskar.
Men jag är glad att du kom hit. Det är frustrerande att träffa så många läkare.
Ja. Och tror ni att det här hjälper med min amnesi?
Ert huvud verkar ha läkt fint.
Ni borde inte ha överlevt det här.
Jaha... Ni har gjort en EMDR-behandling...
...neurologisk återkoppling, kognitiv terapi.
Allt det här är bra, men det vi gör här går djupare.
-Vad är det ni gör här? -Innan jag berättar om terapin
måste jag se att nervbanan till minnena inte är förstörd.
Hur tänker ni göra det?
Har ni någonsin provat hypnos?
Sitt upp och slappna av, är ni snäll.
Låt era muskler sjunka in i stolen.
Bara låt era muskler sjunka in i stolen.
Slappna av.
Släpp taget om allt runt omkring.
Och fokusera...
...på det.
Bara fokusera.
Bara fokusera på det.
Det är allt som är viktigt. Låt det leda in er.
Fokusera på dess mitt.
Låt ögonlocken falla ihop.
Era ögon...
...blir tyngre.
Låt dem falla ihop.
Låt dem vila.
Vad är det här?
Vem där?
Det går bra. Ni är ute. Ni är klar.
Vad såg ni?
-Vad gjorde ni med mig? -Inget.
Nej, inget skitsnack. Det är det jag ser i mina mardrömmar.
Någon var därinne. Vem var därinne?
Mr Wright... Den här övningen tar er djupt ner i ert undermedvetna.
Under mina år med det här har ingen sett något
förrän efter flera besök, men ni...
Det faktum att ni såg något så snabbt?
Ert undermedvetna är aktivt. Er hjärna är inte så handikappad som ni tror.
Minnena finns där. De sitter djupt, men de är där.
Min behandling kommer att hjälpa er.
Ja.
Jag måste tänka över det.
Finns det någon annan som kan hämta dig?
Din pappa kanske glömde igen.
Han är bara lite sen idag.
Det är allt.
Det är under nollan härute. Ska vi vänta därinne?
Det är faktiskt plus fem nu.
Det blir inte minusgrader förrän nästa vecka.
Ava.
-Hej! Jag är så ledsen. -Nej.
Det här är tredje gången gillt, mr Wright.
Händer det igen måste vi underrätta socialtjänsten.
Du...
Förlåt att jag glömde. Jag...
Jag antar...
...att de ändrade sig om jobbet och jag blev distraherad.
Förlåt att jag gör ditt liv så svårt, pappa.
Va?
Ava... Varför säger du så?
Du blev så arg på mig igår och så glömde du mig igen idag.
-Jag tänkte att du var irriterad på mig. -Se på mig, Ava.
Ava... Se på mig.
Jag är inte irriterad på dig. Jag är sjuk. Det är allt.
Utan dig vet jag inte var jag skulle vara.
Du säger det hela tiden.
Jag måste laga middag.
Du behöver inte laga middag idag.
Jo. Vem gör det annars?
Är ni bekant med uttrycket "livet i revy"?
Nej.
Ett fenomen som rapporteras efter nära-döden-upplevelser
där ens liv spelas upp framför ögonen på en.
Jag tror att den revyn innehåller nyckelögonblick
som spelas upp i repris hela tiden.
Att få in er i de minnena är fokus för terapin.
Ursäkta, få in...?
Vad menar ni med "få in mig i minnena"?
Följ med mig, tack.
Headsetet kallas för Black Box.
Jag försätter er i hypnos för att öppna ert undermedvetna.
EEG-elektroderna läser av era hjärnvågor och skickar dem till en processor här.
Processorn extraherar nyckelminnena
och konverterar varje minne till en virtuell upplevelse.
Som ett hologram?
Mer som en dröm, som att gå i sina egna skor. Det känns verkligt.
Målet...
...är att få in er i så många nyckelminnen det går innan ni vaknar.
När ser jag resultat?
Det beror på hur ni svarar på terapin. Kanske några veckor.
Jag har inte några veckor.
Jag måste ta hand om min dotter.
Om vi båda jobbar på kvällarna kan ni nog se resultat tidigare.
Är ni redo?
Okej.
Att gå direkt in och ut ur transtillståndet kan vara skärrande
så jag börjar med något jag kallar "trygga rummet".
Föreställ er det som er kärna,
en plats där ni är helt bekväm och inget kan skada er.
En hemlig plats bara ni kan gå in i.
Har ni den?
-Ja. -Bra.
Vi är redo att börja. Jag räknar ner.
Slappna av.
Se framåt.
Ni borde se en markör.
Ja.
När markören rör sig, fokusera på rörelsen. Slappna av.
LADDAR HYPNOS... VERKSTÄLL?
Nu är det tomt.
Inget labb. Inget rum. Ingen stol.
Bara ljudet av min röst och markören.
Var uppmärksam på dina fötter...
...ben...
...och armar.
De blir tyngre. För tunga.
Men det känns bra.
Låt den känslan skölja över hela er kropp.
Ju närmare markören kommer desto djupare går ni.
Ju djupare ni går desto bättre känns det.
Ju bättre det känns, desto djupare går ni.
Om tio sekunder är ni i ert trygga rum.
Tio, nio, åtta, sju...
...sex, fem...
...fyra, tre, två, ett.
Nolan? Är du i ditt trygga rum?
Du måste guida mig. Jag ser inget.
Hör du mig?
Ja.
Jag hör.
Bra.
-Och kom ihåg... -Vad?
...inget kan skada dig här.
Men gå inte ut genom dörren.
Jag kan bara räkna ut dig från inuti rummet.
Hör du mig?
Du måste förstå det här.
Jag kan inte hämta dig om du går ut, okej?
Förstått.
Bra. Föreställ dig en analog klocka.
När du gör det bör den dyka upp i rummet med dig.
Härifrån ska du gå djupare in i ditt undermedvetna.
Hädanefter kan vi inte kommunicera längre.
När du trycker på klockans krona hamnar du i ett minne.
Fokusera på det.
Koncentrera dig. Låt det komma tillbaka.
När du vill kan du vrida på kronan till ett annat minne.
Framåt för nästa, bakåt för det tidigare.
Om det inte känns bra
trycker du in kronan och återvänder hit.
Nolan... Förstår du?
Förstått.
Bra. Är du redo?
Ja. Ja, det är jag.
Tryck in kronan och minns.
Rachel!
Jag har väntat så länge...
Kära församling.
Vi samlas här idag för att bevittna en helig ceremoni.
Vi är särskilt välsignade att deras vänner och familjer är med oss.
Brudparet är hedrade att ni kunde delta...
Slappna av.
Du!
Lugn. Du är tillbaka.
Ett bröllop?
Vad såg du mer?
Vi var i en gammal kyrka.
Det var kanske 50 eller 70 närvarande.
-Men alla ansikten var suddiga. -Suddiga?
Jag stack så fort den där varelsen kom emot mig.
Samma sak som du såg under hypnosen?
-Hur såg den ut? -Jag vet inte, men den...
Som en person, men den rörde sig inte som en.
Jag förstår.
Det är nog din hjärna som försöker skydda dig från traumat.
Den hindrar dig från att minnas.
Du måste komma ihåg att den inte är riktig.
Nästa gång stannar vi lite längre.
Åtminstone ett ansikte bör dyka upp.
-Längre? -Det är därför du har varit sjuk så länge.
Jag tror vi kan komma över det här.
Jag vet att det låter konstigt,
särskilt efter att ha träffat så många andra läkare.
Men det går bra för dig.
Att du såg så många detaljer i första sessionen...
Det är anmärkningsvärt.
Jag är fast besluten att bota ditt tillstånd.
Jag tror att det går om vi fortsätter.
Men bara om du litar på mig.
Okej?
Okej.
-Hej! -Hej! Hur är det?
Jag mår bra. Hur mår du?
Ja, jag mår bra. Är du okej?
Jag är okej. Handen läker. Men Ava är lite arg på mig.
-Är det där till oss? -Javisst.
Tack! Ava! Jag har en överraskning!
Hej! Kinamat!
Hur går det hittills?
-Hur är studien? -Det är okej.
-Ja? -Det är okej. Ja.
Jag vänjer mig fortfarande, men...
Jag såg mitt bröllop idag.
Gjorde du? Ditt...?
Det är fantastiskt, Nol!
-Vilka framsteg! -Ja.
Jag minns den dagen.
Ni två är det enda som fick mig att överväga äktenskapet.
Var vi alltid så lyckliga?
Ja. Ni var oskiljaktiga. Det var äckligt.
Du och Rachel pratade alltid om er 40-årsplan.
Ni hade räknat ut allt före förlovningen.
Hej, farbror Gary!
Hej! Och den här sötnosen var det första ni kryssade av listan.
Pratar ni om planen?
-Ja. Minns du den? -Ja. Jag ska få min första bil
-när jag fyller 16 och ett halvt. -Ja!
Det glömmer hon inte.
Du, Ava...
Det är okej att sakna henne.
Du behöver inte låtsas.
Kom hit.
Det går bra.
Ja, två. Bara... Ja, tack.
Tack.
-Två... -Vad är det här för ställe?
Tack.
Vi kom hit när du var tre.
Det här var min och mammas favoritställe.
Här. Det är okej. Håll den så här. Okej?
Styr dem härifrån.
Ta tid på dig.
Så där ja.
Just det!
Tack!
-Ja? -Det är gott.
Tack för allt ditt tålamod.
Okej.
Mums!
Och du tog inte med något till mig?
Det blev knappt något kvar till mig, så...
-Vart gick ni? -Nise.
-Gott! -Avundsjuk?
Extremt.
Okej.
Om jag slutar nu, tror du att mitt minne skulle komma tillbaka?
Sist sa du att du såg suddiga ansikten.
Det tillståndet kallas "prosopagnosi". Det är ett tecken på hjärnskada.
Vi vill att ansiktena ska framträda.
Vi försöker stanna länge nog idag för att se ett ansikte.
Och om den där saken visar sig igen säger du:
"Jag styr mina tankar. De styr inte mig."
Säg det med mig.
-"Jag styr mina tankar." -Jag styr mina tankar. De styr inte mig.
Du.
Allt bra?
Jag styr mina tankar.
Jag styr mina tankar. De styr inte mig.
Jag styr mina tankar.
Jag styr mina tankar. De styr inte mig.
Jag styr mina tankar!
Kom ihåg: "Jag styr mina tankar. De styr inte mig."
-"Jag styr mina tankar." -Jag styr mina tankar. De styr inte mig.
Vet du var du är?
Ja. Förlåt. Jag bara...
-...kände det som om den kvävde mig. -Försökte den kväva dig?
Det är psykogen smärta. Den har psykiska orsaker.
Saken kommer att försvinna...
...men du måste vara nära något.
Din hjärna gör motstånd.
Vad såg du?
Jo...
Jag såg Ava som bebis.
Jag såg min fru.
Jag vet inte...
Okej. Du minns. Det här är naturligt.
Patienter förvånas ofta av vad de minns.
Jag var i en lägenhet.
Jag vet inte hur jag visste.
Men jag visste var allting var.
Så vitt jag vet
är mitt hus det enda hem min fru och jag har bott i tillsammans.
Den här maskinen hittar saker i ditt undermedvetna.
Kanske var du där någon gång.
Kanske på ett fotojobb?
Nej, det var alldeles för bekant.
Såg du några ansikten?
Okej.
Du närmar dig, Nolan. Fortsätt så.
Doktorn?
Jag tänkte just på dig. Vad är det? Jag har två minuter.
Är något fel?
-Nol? -Ja. Bråkade jag och Rachel?
Vem gör inte det?
Men aldrig något allvarligt.
Du hade en tendens att vara sen.
Eskalerade det någonsin?
Vad är det du frågar?
-Nol? -Har jag någonsin...
...slagit henne?
Är du inte klok? Menar du allvar?
Du slog näven i en vägg och nu är du Bobby Brown?
Det är du inte.
-Är du säker? -Ja, jag är säker.
På college kunde jag inte ens få dig att se på boxning.
Du har alltid varit en fjäril.
Ta inte illa upp, men du var en vekling.
Du var svag.
Det här är inte roligt, Gary.
Okej. Du...
Sätt dig. Kan vi sätta oss lite?
Vad hände?
Minns du något?
På terapin...
Vi var i en lägenhet.
-Ava var bebis och... -Vänta, en lägenhet?
-I ditt minne? -Ja.
Ja. Bodde vi i en lägenhet?
Jag var i Palo Alto när Ava föddes, så kanske. Men jag tror inte det.
Vad tänker du?
Okej. Jo...
...lägenheten var så bekant.
Dr Brooks sa att maskinen visar minnen precis som de var.
Det är nog en hallucination.
Du fick en allvarlig huvudskada.
Allvarlig hjärnskakning. Inget att skämta om.
Du har mycket just nu, med Ava och jobbet.
Med att minnas Rachel.
Det blir rörigt härinne.
Okej?
Rachel skulle ha berättat om något hände.
Hon var som en syster.
Hon skulle inte ha dolt något sådant.
Fokusera på Ava.
Okej?
-Okej? -Okej.
-Kör till. -Okej.
Pappa!
Hej!
-Hej, hej... -Le och vinka.
Bara le och vinka.
Okej.
Vi provar det här.
-En dag. -Ja.
-Är du inte för gammal för det? -Men du gör alltid så här.
Okej.
Okej. Bra?
Gick allt bra hos dr Brooks?
Ja. Toppen.
Vad hände?
Jag såg dig som bebis.
-Hur såg jag ut? -Du hade inget ansikte.
Det är ju läskigt, pappa.
Du...
-Går det bra om vi gör ett stopp? -Visst.
Har du en adress? Jag är hungrig.
Vänta. Vi är nära. Jag känner det.
Pappa!
Förlåt. Vill du komma upp?
-Ja. -Vill du komma upp?
Kom här.
Hissen är därnere.
Pappa?
Vad är det?
Vänta här ett ögonblick.
VÄLKOMMEN
DOKTORANDUTBILDNING ÖPPET HUS
-Ja? -Hej! Ursäkta att jag stör.
Jag menar inte att störa dig.
Jag hoppades få tala med din mamma.
Jag ber om ursäkt! Förlåt!
-Bodde vi här? -Vi går. Nej. Kom!
Vi går.
-Verkligen? Herregud. -Ja, verkligen.
Jag vet inte varför jag skriver ner den här adressen.
-Det är löjligt. -Kom igen. Tack.
Du skulle aldrig skada Rachel.
Jag kanske var otrogen.
Okej, sluta. Kom hit.
Du var en bra make, hängiven. Det skulle du aldrig ha gjort.
Du gjorde allt för henne.
-Du ville ha det du hade. -Jag tror inte det.
Jo. Jo, det ville du.
Hur jobbigt det än blev på jobbet, vad du än hanterade,
såg du till att du hade tid för dem.
Du skulle aldrig äventyra det.
Lyssna på mig.
Titta på Ava.
Se hur hon tittar på dig.
Det krävs en god man för att hålla en ung flickas humör uppe genom allt som hänt.
Det var du. Inte jag. Inte hennes lärare.
Är du okej?
-Vad krävs, Nol? -Du har kanske rätt.
Du har nog rätt. Tack så mycket. Jag har bråttom nu.
-Vi pratar senare. -Okej.
-Ring sedan. -Vi ses.
Jag tar mig tid!
NEUROANALYS BILOLYCKA - HUVUDSKADA
AVVIKANDE SYMTOM. VIDARE GRANSKNING.
VIDARE PROVTAGNING REKOMMENDERAS.
NEUROANALYS OFULLSTÄNDIG
SNC REKOMMENDERAR FLER TESTER.
PATIENTJOURNAL WRIGHT, NOLAN
VÅRDHISTORIK
KOMATÖS VID ANKOMST OPERATION
MISSTÄNKT HJÄRNDÖD
FLYTT TILL NEURO FÖR UTVÄRDERING
ÅTERFÅR MEDVETANDET
Du verkar lugnare idag.
Ja.
Nu försöker vi se ett ansikte.
Men om du ser varelsen, fokusera.
-"Jag styr mina tankar..." -De styr inte mig. Jag vet.
Ja, det kommer utmaningar i livet, men styrkan i ert band till varandra
ger er skydd mot livets stormar.
Prioritera alltid er relation.
Ringen är en symbol för det andliga band...
Inte idag.
-Hej! Dr Reed? -Hej! Hur mår din vän?
-Han är visst med i dr Brooks studie. -Ja.
Lyssna. Jag försöker lista ut en sak om olyckskvällen.
Jag förstår inte hur han vaknade.
Ja, han hade tur.
Det är vad alla andra läkare sa, men...
Minns du exakt vad som hände?
Låt mig se.
Ursäkta mig.
Efter att jag såg honom gick dr Brooks ronden och tittade till honom.
Såg dr Brooks honom den kvällen?
Hon var den enda som inte gav upp hoppet.
-Jaha. -Hon tog honom till labbet.
När han kom ut var han vaken.
-Vänta... Tog hon honom till sitt labb? -Han hade tur att hon var där.
-Jag behöver träffa dr Brooks. -Hon är med mr Wright.
Hur lång tid tar det?
Ju längre tid det tar, desto bättre, vad jag vet.
-Be henne ringa mig. -Okej.
Tack.
Hallå! Var är du? Vad händer?
Det här är inte Nolans minnen.
De är mina.
De har alltid varit mina.
Du.
Jag är mätt.
Mamma?
Thomas?
Men hur?
Hur?
Minns du?
-Mamma? -Tack gode Gud, du minns.
Du minns.
Mamma?
-Vad har du gjort, mamma? -Det går bra.
-Vad har du gjort? -Sätt dig.
-Mamma... Vad gjorde du? -Thomas.
Snälla, Thomas.
Kom, snälla.
Sätt dig.
Åh, Thomas.
När du föll i trappan tog de dig hit.
Du levde, men det var för sent.
De försökte allt och använde ett EEG.
Jag laddade ner din data från servrarna-
-och väntade på rätt patient att ladda upp ditt medvetande i.
Jag kunde redan emulera det i labbet och hoppades att det gick på riktigt.
Vänta. Så vänta...
Är det projektet du pratade om? Vänta.
Vänta... Hur länge? Hur länge har jag varit borta?
I två år.
Okej, okej.
Varför den här mannen?
-Varför Nolan? -Det var ödet.
För några månader sedan kom han hit hjärndöd.
Det var den perfekta möjligheten. Han var rätt man.
Jag visste inte ens om det fungerade
förrän jag tog av dig Black Box och du tog min hand. Jag såg att du var där.
Men jag kunde inte tvinga fram minnena, för din hjärna höll på att anpassa sig.
Jag hoppades att du skulle minnas en dag, men det gjorde du inte.
Jag behövde få tillbaka dig hit så att Black Box kunde hjälpa dig.
Så jag har inte amnesi?
Din hjärna bara anpassade sig.
Mamma.
Mamma, vad...?
Vad förväntar du dig?
Ska jag bara gå ut och låtsas vara han?
Nej.
Ashley.
Du har en andra chans.
Du kan ställa allt till rätta.
Inte bara med Ashley, med din fru.
Du har en andra chans att bli den far och man jag vet att du borde vara.
Och Ava?
Hon är inte din dotter.
Är allt bra?
Ja. Hur så?
Du verkar ledsen.
Det är jag inte.
Bra, då är det inget.
Hallå... Jag.
Hallå!
-Vad gör du? -Middag, pappa.
Rökte du?
Jag sa ju att du inte röker!
Vad sägs om wok? Du älskar det.
Bra. Då kan vi stanna vid affären.
Vi behöver något som heter "böngroddar".
-Vi gör inte det. -Va?
Jag måste prata med dig om något.
Det är nog bäst att vi bara åker hem.
Va?
Är allt bra?
-Du får bo hos Gary i några dagar. -Vänta, va?
Du är inte trygg hos mig.
Snälla, pappa. Du är bra.
Hur ska du laga mat? Tänk om du försover dig?
Kan inte dr Brooks ge dig medicin?
Pappa! Kom igen, pappa!
Vi har gått igenom allt
-och nu gör du så här? -Sluta!
För Guds skull, sluta!
Jag är en vuxen man.
Bara...
Bara lita på mig, okej?
-Du sa att det bara var några dagar. -Skynda dig. Det är sent.
Här, jag tar det.
Okej. Vi ses snart.
Okej.
-Behöver du hjälp? -Jag har det.
Okej.
En sekund, bara.
-Nol? -Vad?
Jag fick veta att dr Brooks tog in dig på sitt labb när du låg i koma.
Okej.
Okej. Verkar inte det konstigt?
Jag vet inte vad som händer, men det kan ha något att göra
med de falska minnena du har.
Du ser sliten ut. Vill du komma in?
Jag är orolig över dig. Kan du inte stanna hos oss?
Jag uppskattar det, men jag behöver bara ensam.
Jag behöver min egen miljö.
Din egen miljö...? Utan Ava?
Jag förstår inte. Vi pratar om det här.
Det gäller bara några dagar.
Jag behöver bara lite tid. Snälla.
Okej.
GLÖM MIG INTE
-Kommer du igen måste jag ringa polisen. -Vänta! Miranda?
Hur vet du vad jag heter?
-Hur? -Jag... Förlåt.
Jag pluggade med din man.
Vi läste biologi ihop.
Jag har aldrig mött dig.
Ja, vi...
Jag vet inte.
Vi tog genetikkursen ihop
och efter det gjorde vi olika saker och gled isär.
Men han...
Han berättade när han träffade dig.
Han...
Han sa att han hade tur som hade dig och att du var så tålmodig.
Och jag vet... Jag vet hur svårt det var för honom att komma in på läkarlinjen.
Men han sa att utan dig skulle han inte ha klarat det.
Så...
...vad är det?
Jo, du vet, jag...
Jag flyttade just hit och ville presentera mig.
Okej.
-Vad heter du? -Är maten klar?
Nästan.
Vänta.
Har du gjort klart läxan?
-Men, mamma... -Nej, sura inte.
-Kom igen. -Jag vill inte.
-Jag vet, men sura inte. -Ja, men mat...
Mat är viktigare än läxor. Jag bör äta först.
-Är du klar? -Nej.
Gå och gör klart nu.
-Okej. -Duktig flicka.
Förlåt, jag...
Det var kul att träffas, men jag måste sköta middag och barn...
Ja. Ursäkta.
Har du ett ögonblick?
-Nej, tyvärr. -Jag är hemskt ledsen.
Det tar bara en minut.
Snälla.
-Slå dig ner. -Ja.
-Jag måste kolla spisen. -Okej.
Så...
Vad är det?
Minns du min...?
Hans mamma, dr Brooks?
Javisst.
Men ärligt talat, så...
...pratar vi inte.
Har något hänt henne?
Nej, nej.
Okej, har du...?
Minns du det där drömprojektet hon alltid pratade om?
När hon trodde att hon kunde använda hjärnvågor
för att spara och återställa någons medvetande?
Ja. Digitalt voodoo-nonsens.
Det var inte voodoo.
Okej.
Vad är det, då?
Okej.
Okej, det...
Det är väldigt svårt att förklara.
Jag förstår det inte heller, men...
Men hon gjorde det.
Gjorde vad?
Vad heter du, förresten?
Thomas.
Som han?
Miranda...
Jag är Thomas.
Jag måste be dig gå nu.
-Jag måste be dig gå. -Vänta, Miranda!
-Vänta! -Jag ringer polisen!
Okej.
Tapeten...
Du brukade hata den.
Men jag ville behålla den för att påminna oss om att vi skulle vidare.
På vår första dejt...
...var det 35 grader varmt och du hade en tröja
för det var det var det enda som inte låg i tvätten.
När du var nervös...
...tog jag din hand...
...och skrev med fingrarna på baksidan:
"Okej."
Hon lyckades.
Så... Vem är det här?
Han är borta. Hjärndöd. Som en transplantation, sa hon.
Jag förstår inte. Det...
Borta, var? Hur...?
Jag förstår inte heller, men...
...det är verkligt.
Jag är verklig.
Det är galet, men verkligt.
Så...
Vad ska du göra? Ta hans plats?
Kanske, men jag...
Jag...
Det kan bli en chans...
...att skriva om vår historia.
En chans att ställa saker till rätta.
Jag...
Jag ska inte göra dig illa...
...mer.
Jag vill bara försöka igen. Försöka igen med dig.
Var är min Orlando-bild?
Jag...
Var är...?
Var är bilderna av mig?
Min stol? Min bokhylla?
Jag begick misstag, men du raderade mig?
Du borde gå.
Okej.
Jag dog därute.
Förstår du det? Jag dog.
Och nu är jag här.
Jag dog och nu är jag här!
Betyder det inget för dig?
Nej, det är klart. Det gör det inte.
-Det var alltid mitt fel. -Jag kan inte ta det här just nu.
Jaså? Du kan inte ta det just nu?
Vilken dag skulle passa bättre?
Nej, sluta!
-Nej! -Rör mig inte igen!
Nej...
Snälla.
Hon är min dotter med.
Nej, sluta! Nej!
Vart tog du vägen? Ava?
Vad hände?
Vad händer? Nol?
Du blöder. Vad hände med huvudet?
Hallå, sluta!
Du skrämmer oss! Nol!
Åk inte!
Vänta! Låt mig hjälpa dig!
Prata med mig, mamma!
Vad är det för fel på mig?
-Varför hamnade jag framför Ava? -Lugna ner dig. Jag tänker.
-Såg du varelsen i spegelbilden? -Ja.
Det är din hjärna.
Den gör likadant som i Black Box. Den försöker skydda dig.
Den tog med dig till den sista platsen du var trygg.
Det är inuti Black Box, men...
...hur fick den kontroll härute?
Berätta vad som hände.
Var är Miranda och Ashley?
-De låste ut mig. -Varför skulle de...?
-Redan? -Jag...
Jag gjorde ingenting, okej?
De bestämde sig. De vill inte ha mig mer.
Lyssna på mig.
Nej, det börjar här.
Precis här.
Det är så mäktigt.
Mer än du kan föreställa dig.
Det är därför den tar över.
För att du låter den.
Thomas... Ta befälet över ditt liv för en gångs skull.
Bli den doktor du är ämnad att vara.
Den far du är ämnad att vara.
Den man som min son förväntas vara.
Vill du bli som din far?
Glömd.
Utplånad.
Sätt dig ner.
Du har nått dr Lillian Brooks mottagning. Vi kan inte svara. Ring...
Ava... Får jag låna den ett ögonblick?
Visst.
Tack. Oroa dig inte. Allt blir bra. Okej.
-Okej. -3030 Green Road.
Det var dit jag och pappa åkte.
-Jaså? -Ja.
KÄND LÄKARES SON DÖR EFTER FALLOLYCKA
"Fallolycka."
Brooks.
Säkert att om jag blir av med varelsen... så blir jag bra?
Se den som ett virus och döda den.
Då kommer din kropps traumatiska gensvar att upphöra.
Jag vet inte vad som händer om den skadar dig.
-Hur hittar jag den? -Den hittar dig.
-Välj ditt eget trygga rum den här gången. -Jag har det.
Mamma.
Mamma! Det är Nolan!
Det är din hjärna som försöker mota tillbaka dig.
-Kom ihåg varför du är där. -Nej.
Snälla...
Snälla.
Snälla, snälla!
Börja ta loss mig, mamma!
Bra.
Tio, nio...
...åtta, sju...
...sex, fem...
...fyra, tre...
Pappa!
-Nol? -Vad gör du?
-Vad? Hallå! -Släpp honom!
-Vad...? Vänta! -Nej!
Rör honom inte!
-Vad? -Rör ingenting. Han är inte vaken.
Pappa, hör du mig? Jag är här!
Pappa! Hör du mig?
Jag är här.
Låt henne jobba. Kom igen! Sitt.
Vi vill inte skada honom.
Jag börjar räkna igen.
Är du redo?
Det är verkligen han.
Sluta nu och fokusera. Det är det inte.
Jo. Han lever.
Varför försöker jag ens? Vad jag än gör, så är du inte redo.
Aldrig redo.
Räkna ut mig.
Tio, nio...
-...åtta, sju... -Pappa, sluta!
-Sluta! -Nej, nej!
-Ser du vad du fick mig att göra? -Sluta, pappa!
Rör henne inte!
Vad händer?
Svara, min son.
-Är allt okej? -Kom igen!
-Vi är här! -Vänta!
-Svara, min son. Är allt okej? -Vänta lite.
-Pappa! -Vänta, snälla Ava!
-Jag ska räkna ut dig. -Kom igen! Jag är här!
-Nolan. -Tio, nio...
-...åtta, sju... -Nol! Kan du höra mig?
-...sex, fem... -Vad har du gjort med honom?
-...fyra, tre... -Han måste till intensiven.
...två, ett.
-Pappa! -Vänta, Ava!
Kom igen!
Pappa.
Pappa?
Nol?
Thomas...
Pappa?
Snälla.
Släpp!
Nol?
Mår du bra?
Nej! Något är fel. Vi måste göra om det här.
-Nej, sluta! -Sluta!
Du svor en ed.
Kom igen.
Låt mig hjälpa dig.
Nu får vi ut dig härifrån. Kom!
Kom, nu går vi.
-Vänta, nej! -Stopp!
Du är färdig.
Hej, hej!
-Hej, pappa. -Hej.
Hur går det? Oj, kolla på ditt hår!
Hämta en bok, så läser jag?
-Visst. -Ja?
AVDELNINGSCHEF SPARKAD EFTER PATIENTSKANDAL
Vad läser du?
Inget. Kom.
-Ska vi hämta de andra böckerna? -Ja.
LADDA MINNE
BYGG BLACKBOX
HJÄRNVÅGSFIL?
LADDA HJÄRNVÅGOR?
Thomas?