Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX BEMUTATJA
Borzalom.
Hány embernek kell még meghalnia, uram?
Mit tehetnénk, ha egyszer ennyire eltökéltek?
Lucifer úgy megköti a nyelvüket,
hogy hiába próbálkozunk tűzzel-vassal, nem fedik fel előttünk a szabbat titkait.
És ha nincs is szabbat?
Mi van, ha csak ábránd?
Ha csak ábránd…
hogyhogy ennyi nő ábrándozik ugyanarról?
A tegnap esti hárommal együtt
77 kivégzésnél tartunk, uram.
Már csak a kikötővárosok vannak hátra.
Tengerészek…
Egy tengerészt se látni errefelé…
csak nőket.
Üdv, bíró úr!
Cristóbal de Azpilikueta atya, szolgálatára.
Urtubi lordja bízott meg…
Bíró úr, Cristóbal de…
Sebész vagyok.
Bocsásson meg!
Bíró úr, Cristóbal de Azpilikueta atya vagyok,
szolgálatára.
Urtubi lordja bízott meg, hogy álljak rendelkezésére…
Atyám!
A bíró úr fáradt.
Szeretné elfoglalni a lakrészét.
Menjen!
- A bíró… - Hol szállásoljak el ennyi népet?
- A katonák elalszanak az istállóban. - De ők is esznek!
Ki fogja megfizetni a költségeket?
Őfelsége.
Hallgassátok a sirályok visszhangját
Új-Fundland felé indulva
Nagy veszély leselkedik a tengeren
De még nagyobb a veszély a szívünkben
Nagy veszély leselkedik a tengeren…
Most a jobb oldalit!
- Jártál már Új-Fundlandon apáddal? - Nem vihet magával.
Ő dirigál, nem?
Nem tudod, hogy a nők nem hajózhatnak?
Igenis hajózhatnak. Te vagy a tudatlan.
Hajóztál már valaha?
Én még nem, de María már igen.
Te már hajóztál?
Nem…
Még nem.
Nem a húgom, hanem a másik María.
A szőke? Vele jóban vagyok. Majd megkérdem tőle.
María, „A Sirály”.
Azért hívták így, mert egész nap a part mentén rohangált.
Közben meg ordibált.
Bemutatod, Olaia?
Új-Fundlandra akarok menni!
Ana, hogy tudsz ennyi ostobaságot összehordani egyetlen nap alatt?
Kérném a kendertekercset!
Apád elvitte az erdei tisztásra…
- Oda, ahol tüzet raktunk? - Oda.
Azt mondta neki: „Mássz fel a legmagasabb ágra!”
„Mássz, sirálykám, magasabbra!
Magasabbra…”
Ana, María, befelé!
Ana Ibargurent, María Ibargurent, Maider Aguirrét és Olaia Isasit keressük.
Miért?
Mi a baj, nagymama?
Téged hogy hívnak?
Ne mozdulj!
Elkapni!
Futás!
Utánuk, emberek! Kapjátok el őket!
Megállj!
Gyerünk! Elkapni!
Elfutnak! Utánuk!
A szeme!
- Nem csináltunk semmi rosszat! - Ne nézz rám! A falhoz!
Ne mozduljatok!
Majd én…
Tessék, nyugalom!
Ne nézz rám!
Nyugalom! Tessék!
Katalin hol van?
Ez valami tévedés.
Tévedésből fogtak el.
Ez nem tévedés. Miattad vagyunk most itt.
Tessék?
Te és a kecskéd miatt!
- A kecském? - Ha nem azért, akkor miért?
Kizárt, hogy a kecske miatt.
Akkor mégis miért?
Mindenki a falhoz!
Fejeket lehajtani!
Mindenki álljon a falhoz!
Maider Aguirre.
Ő az.
Szemet lesütni!
Hol voltál, Katalin?
Nem tudom.
Hogy érted?
Mit csináltak veled?
Kikérdeztek.
Miről?
Rólatok.
Anáról és rólam?
Mindenkiről.
És mit mondtál?
Az igazat.
Hogyhogy az igazat?
Az érdekli őket, amikor az erdei tisztáson jártunk.
Mit csináltunk, merre mentünk.
És még?
Kíváncsiak, hogy lehet odajutni.
Újra és újra elismételtették velem az útvonalat, le is kellett rajzolnom.
Mindenki tudja, hogy lehet eljutni a tisztásra. Nem ezért fogtak el.
Talán valaki látott minket odamenni.
Ki?
Nem tudom.
És mi a gondjuk vele?
Nem tudom.
Katalin…
Olyasmiket is kérdeztek,
- amik eléggé… - Eléggé mik?
Nem tudom.
Gondolkozz!
Tudni akarják, hogyan mentünk haza éjjel.
- És még mit? - Nem tudom.
„Nem tudom…” Mi az istent kérdeztek még?
Meglátjátok,
amint rájönnek, hogy nem tettünk semmi rosszat,
elengednek minket.
Mit tettél, Ana?
El fognak engedni.
Hogy én?
Nyugalom! Elengednek majd.
Kik vallattak ki, Katalin?
Nem tudom.
Ha még egyszer ezt mondja…
Még azt sem tudod, hogy néztek ki?
Nem. Nem láttam őket.
Eltakarták az arcukat?
Nem.
De ha rájuk néztem, megütöttek, itt.
Mindenki a falhoz!
Ez tévedés, uram.
Nem csináltam semmi rosszat. Olaia Isasi vagyok, szövő…
Olaia Isasi.
Ne…
Ha a kecskéről van szó, visszavittük!
- Csak megfejtük! - Miről van szó?
Nem csináltunk semmit.
Hagyd békén, Maider!
Higgadj már le!
Nyugalom, Maider!
Maider!
Hogy nyugodhatnék meg?
- Ez a kis cafka beköpött minket! - Miket beszélsz?
- Higgadj le, Maider! Kérlek! - Ez az igazság.
Vajon hogy került ő ide?
Úgy, hogy beismert…
egy bűntettet.
Mégis mit?
Azt nem árulták el.
Te hiszel nekik?
Belegondoltatok már,
hogy ez a kislány vajon miért akart összebarátkozni a csóró szövőlányokkal?
Ugyan, hiszen őt is bezárták ide!
Tegyük fel…
hogy Katalin valami rosszat tett,
egy szörnyűséget!
Mielőtt lebukott volna,
összebarátkozott velünk,
hogy azt mondhassa, mi voltunk, vagy hogy kényszerítettük.
És te? Miért hoztak vissza ilyen hamar?
Mit mondtál nekik?
Mi az, gyanúsítgatsz?
Ezer éve ismersz. Mindig megvédtelek.
Nem gyanúsítgat, Maider.
Nézzétek szegénykémet!
Úgy néz ki, mint aki szörnyűségekre lenne képes?
Ilyen angyali arccal?
- Maider mindannyiunkat megvádolt! - Hogy érted?
Ana Ibarguren.
Mit mondott Maider?
Olaia! Mit mondott Maider?
Azt, hogy…
boszorkák vagyunk!
Mi?
Boszorkányok!
Boszorkányok?
Gyerekkorunk óta ismer, atyám. Tudja jól, hogy nem vagyunk boszorkányok.
Spanyolul beszélj!
Tudja jól, Cristóbal atya, hogy nem vagyunk boszorkányok.
- Nem vagyok… - Szem lesüt!
Nem vagyok boszorka.
Ha nem vagy az, honnan tudtad, hogy ez a kérdésem?
A többiektől is ezt kérdezte.
Miből gondolod, hogy te is boszorkány vagy, mint ők?
Nem mondtam ilyet.
És miért nem?
Mert titok?
Mert nem vagyok az.
És milyen…
egy boszorkány?
Nem tudja?
Itt én kérdezek.
Honnan tudod, hogy nem vagy az, ha nem tudod, milyenek?
A boszorkányok ártanak másoknak.
És te sosem ártottál másoknak?
Úgy nem.
Miért, te hogyan ártasz másoknak?
Sosem igéztem meg senkit.
A kérdésemre felelj!
Miért mond boszorkánynak?
Mondtam volna ilyet?
Mondott bárki ilyet?
Mondtam ilyet?
Nem, nem mondott, bíró úr.
Te mondtad.
Az egyik társad, Olaia Isasi már beismerte.
Érdekel a vallomása?
Második bekezdés.
Nem? Akkor majd én felolvasom neked.
„Ana megigézett minket.
Kényszerített, hogy megidézzük Belzebubot, a Sátánt, Astarotot,
Abaddont, Beliált…”
Ördögien vigyorog.
Feljegyzem, bíró úr.
Mindannyiunkkal ugyanazt próbálja elhitetni.
Obszcén pózban vannak a lábai.
Feljegyzem, bíró úr.
Lehet, hogy fordítva történt.
Talán te vagy az áldozat, akit megigéztek.
- Szó sincs megigézésről. - Nincs?
- Nincs. - Akkor mit csinálsz?
Én nem csinálok… semmit.
Akkor mivel töltöd a napjaidat?
Más dolgokkal.
Mifélékkel?
- Például szeretünk sétálni. - Igazán?
- Mint minden ember. - És még?
Szeretünk az erdőben és a szirteknél mászkálni.
Előfordul, hogy éjjelente,
holdtöltekor visszamegyünk. Könnyen odatalálunk.
Táncoltok is?
- Néha. - Kikkel?
- Egymással. - Férfiak nélkül?
- Ők a tengeren vannak. - És kinek táncoltok? Neki?
Kinek?
Hát jó, akkor kezdjük újra!
Elmondtad a tényeket, de az igazságot nem.
De, azt is.
Nem.
Én következtettem ki.
Ezt meg hogy érti?
A bíró jobban ismeri a gondolataidat, mint te magad.
Most pedig részletezd nekem…
a szabbati rítust!
- Nem tudom, mi az. - Dehogynem.
Most vallottad be.
A zsidó szertartásra gondol?
A boszorkányszombatra.
- Kit idéztek meg? - Tessék?
Kit idéztek meg?
Istent dicséritek?
Igen.
Istent akarjátok felmelegíteni a csókjaitok tüzével?
Nem kell nekünk
semmi
más.
„Nem kell nekünk semmi más, csak a csókjaid melegsége!”
Ez csak egy régi dal.
- Mi a baj vele? - Énekeld el!
Halljuk a dalt!
- Most énekeljem el? - Igen.
Hallgassátok a sirályok visszhangját
Elnézést!
Új-Fundland felé indulva
Elmagyarázná, mi az a boszorkányszombat?
Nagy veszély leselkedik a tengeren
Nem.
Mert még senki sem látta.
De még nagyobb a veszély a szívünkben
Nagyon okosnak hiszed magad, igaz?
Kezdd énekelni a dalt!
Az igazit!
A szabbatról is kérdezősködött?
Nem. Miután leköptem Cristóbal atyát, visszahoztak.
Nekem azt ordibálta: „Szabbat!”
- Nekem is ezt mondta. - Mit?
Hogy idézzem fel a szabbatot.
Hogy idéznénk fel valamit, amit nem ismerünk?
Az emlékek hazudnak.
Az elme hazudik.
Azt mondta, az egyikőtök megigézte az elmémet,
hogy ne emlékezhessek vissza a szabbatra.
Hogy felajánlottatok Lucifernek.
Ki az a Lucifer?
Az ördög.
Állítólag káprázatos dolgokat műveltetek velem szabbatkor.
Igaz ez?
Ana, María…
Ana!
Ana, María!
Ana!
Ana, hahó! Gyere ide!
Gyertek ide, gyorsan!
Csendesen, Oneka!
- Mit keresel itt? - Meg kell szöknötök.
Menj innen! Meghallanak!
- Meg kell szöknötök! - De hogyan?
Nem tudom, de találjatok ki valamit! Menekülnötök kell.
A nagyanyád…
Mit akartál mondani?
Oneka…
Oneka!
A nagyanyád elrejtett a házában.
Eljött ide…
megkeresni téged, de megverték, aztán elzavarták.
Megsérült?
Nem, nincs komoly baja.
Csak ennyit akartál elmondani?
A nagyanyád…
azt mondta, hogy…
egy piaci kofa szerint
sorra elfogják a nőket,
felviszik őket a dombtetőre,
hozzákötözik őket
egy máglyához,
aztán elevenen…
elégetik őket.
Vigyázz magadra, kicsikém! Jó legyél!
Csak meg kell várnunk a következő holdtöltét.
Amióta az eszemet tudom,
a tengerészek mindig pár nappal holdtölte után jönnek haza.
Akkor tetőzik a dagály, ahhoz igazodnak.
Tavaly az apám holdtölte után két héttel tért haza.
Biztos úgy van, ahogy María mondja.
Katalin csak több napnak érezte, mert mindig nagyon hiányolja az apját.
Mire célzol ezzel?
Hogy megtéveszt az elmém?
Ezért nem emlékszem a szabbatra.
Ennek…
pocsék az íze.
Undorító.
Lara asszony hallja magukat.
Helyes. Legalább okul belőle.
Négy hónapja vagyunk itt…
de éveknek érződik.
Véget ér ez valaha?
Tudja, atyám, kimerültünk.
Néhány faluban magtárakat és malmokat
kellett rekvirálnunk a börtönök túlzsúfoltsága miatt.
Az erkölcsi romlás olyan méreteket öltött,
hogy ki kellett végeznünk
három papot.
Nappal keresztény, éjjel fekete miséket celebráltak.
Nem értem, miért van jóval több boszorkány a baszkoknál, mint máshol.
Az itteni emberek zavarosak, mint a tenger…
mely egy úttalan út, ahol sokan odavesznek.
Az apám tengerész volt.
És…
A tengerbe veszett.
Ezért eszünk otthon több húst, mint halat.
Érthető.
De rendszeresen elvert.
A büntetés jó eszköz a gonoszság megfékezéséhez.
A tenger egy úttalan út, amelyen…
- Miféle gonoszság? - Emberi gonoszság.
Amiket mi is teszünk.
Azért tesszük…
mert szükséges.
A nők az év felét egyedül töltik, ezért könnyen eltévelyednek.
Három királyság, a hegyek és a tenger határolja ezt a területet.
Megszálltak minket a muszlimok és a marranó zsidók.
Az a sok hamis vallás
a szegénységet és a közönyt kihasználva
megrontja az embereket.
És ez még nem minden.
A pogány démonok,
melyeket a misszionáriusok kiűztek a Karib-térségből,
a bálnahalászhajókba rejtőzve szállják meg a keresztény földeket! Itt érnek partot!
Ezért igyekszem megáldani minden érkező és induló hajót.
- Atyám! - Igen?
Kérjen még kenyeret, hátha ehetőbbé válik a koszt!
Kérnénk még kenyeret!
Hozz kenyeret!
Mennyi kell még, hogy bizonyítottá váljon?
- Úgy hat-hét… - Nap?
Hat-hét hitetlen.
Dús hajúak.
És még két nap.
Két nap?
- Meg kell fogalmaznunk az ítéletet. - Ahogy kívánja.
Még két napig bizonyítékot gyűjtünk.
Aztán kihirdetem az ítéletet, másnap pedig végrehajtjuk.
Addigra legyen útra kész a hintó!
Délutánra.
Baszk legyek!
Nem akarok okoskodni, bíró úr,
de még nem kérdezte ki őket az átkaikról.
Én ugyan nem láttam a saját szememmel,
de a falu szegényei beszámoltak dolgokról.
Hirtelen nem tejelő bárányok,
Urtubi lordjának termése,
önként megszakított terhességek…
Őfelsége nem azért küldött ide minket,
hogy a helyiek apró-cseprő gondjaival foglalkozzunk, atyám.
Mi egy sátánista szekta ellen harcolunk.
Ismeri Frau Troffea történetét?
Az Úr 1518. esztendejében, Strasbourg városának kellős közepén…
Frau Troffea táncra perdült.
Isten átokkal sújtotta a várost, amiért engedtek Luther eretnekségének.
Az emberek a túlélésért küzdöttek…
és szenvedtek.
Egy reggelen
Frau Troffea levitte a fiát a Rajna partjára,
majd saját kezűleg belefojtotta,
hogy megkímélje a lassú haláltól, az alultápláltságtól és az üszöktől.
Aznap délután pedig
táncra perdült.
Csak táncolt és táncolt…
éjjel-nappal…
mígnem meghalt.
Az emberek ki voltak éhezve egy kis szórakozásra,
ezért aztán köré gyűltek.
Azonban nem tudták,
hogy a szemlélődők a borzalom főszereplőivé válhatnak.
Nem sokkal később már 153 ember táncolt éjt nappallá téve a téren.
A katonák tehetetlenek voltak, mert ők is táncra perdültek.
A város vezetése döntésképtelenné vált, mert ők is táncra perdültek.
Az ördögűzők nem tudták elvégezni a szertartásokat,
mert ők is úgy rázták magukat…
mint a kurvák.
A strasbourgi táncjárvány végül 359 emberrel végzett.
Nincs veszélyesebb, mint egy táncoló nő.
De a legijesztőbb, legmocskosabb táncokat
az erdők mélyén lejtik, teljes titokban.
Csak Lucifer és szolgái ismerik a lépéseket.
Egyedül ők tudják…
hogyan kell elvégezni a szabbati rítust.
Ha nem állítjuk meg őket mihamarabb…
azok a gonosz boszorkányok felborítják a világegyetem rendjét.
Magasabbra.
Magasabbra!
Magasabbra.
Magasabbra…
Apa…
vigyázz magadra!
Jó legyél!
Ne merj rám nézni!
Ne nézz rám!
Szem lesüt!
Ne nézz rám!
Ne merj rám nézni,
boszorkány!
Mindketten azok vagytok.
Ó, igen, szabbat!
Boszorkány vagyok…
Boszorkány vagyok.
Olaiának igaza van.
Össze kell zavarnunk!
Zagyvaságokkal?
Gúnyoljuk ki?
Meséljünk neki a szabbatról!
Nem fogtad fel, amit mondtam?
Ha beismerjük, máglyára vetnek.
Akkor is, ha letagadjuk.
Meggyőződése, hogy mi tettük.
Ezt honnan veszed?
Ő maga mondta. Alá is íratta velem.
Ha bűnösnek tartanak, miért nem végeztek még velünk?
Többet akar tudni. El kell mondanunk neki, amire kíváncsi.
Csak így nyerhetünk időt.
És ha nem tudunk elég időt nyerni?
Lesz elég időnk. Egy hét múlva lesz holdtölte.
Egy héten át…
lyukat akarsz beszélni a hasába?
Lehetetlen.
Nem, nem az, ígérem.
Mit tudsz a szabbatról?
Annyi már biztos, hogy táncolnak meg énekelnek…
Gyerekeket is feláldoznak.
Ezt ők mondták neked?
Segítségünkre lesz az ördög: Lucifer!
Csak egy embert ismerek, aki napokig tud beszélni megállás nélkül.
Igazán?
Hány történetet mesélünk el?
Hatan vagyunk.
Mind egy-egy napig mesélünk, és kész is.
Nekem egy óráig sem megy.
Sikerülni fog!
Mindannyiunknak kitalálunk egy mesét!
Te, mondjuk…
vízbe fojtottad a neked nem tetsző tengerészeket.
Persze! Csak én vagyok boszorkány, mi?
Nem, mind azok leszünk.
María gyomrában szentjánosbogarak vannak.
És dugott Luciferrel!
Jól vagy?
Igen. Nem láttátok, hogyan néznek ránk?
Ana…
Semmire sem emlékszem.
Én mit mondjak?
Meséld el nekik María, „A sirály” történetét!
Mindig, amikor panaszkodott,
mert nem mehetett a tengerészekkel Új-Fundlandra,
apukád azt mondta neki:
„Még túl fiatal vagy a repüléshez.
Jövőre majd kinőnek a szárnyaid. És most sipirc!”
María folyton azt kérte a barátaitól,
nézzék meg a hátát,
hogy kinőttek-e már végre a szárnyai.
Aztán egy nap azt mondtam neki:
„Gyere, kislány!”
Elvittem őt az erdei tisztásra.
De ez titok.
Maradjon köztünk!
Mondtam neki, hogy másszon fel a legmagasabb fa
legfelső ágára.
Majd így szóltam:
„Engedd el egy kézzel!”
Ő pedig elengedte.
Majd azt mondtam:
„Most egy lábbal!”
Utána meg: „A másik kezeddel is!”
María pedig…
elengedte mindkét kezével…
és aztán…
Leesett? Meghalt?
Nem.
Repült.
Elrepült.
A szabbati rituáléra?
Ezt hallgassátok!
Az őrületbe kergeti.
Maider…
Lélegzik?
- Olaia? - Pókhálót! Gyorsan!
- Mozogj! - Mit mondtál, Olaia?
Tessék?
Miket kérdeztek?
- Semmit? - Ana, kérlek!
Tudnunk kell!
Nyugodj meg!
María Ibarguren!
Boszorka vagyok.
Én is!
Mutasd meg Lucifer jelét!
Rajta!
Megelőzheted a szenvedést.
Nem jelölt meg.
Egy pont, amiben nem érzel fájdalmat.
Ha felkiáltasz, amikor megszúrnak,
folytatni fogják…
Miért higgyek magának?
Van más választásod?
Ha még egyszer az ördög nyelvén beszél, maga is a vádlottak padjára kerül.
Nagyon fura nyelv.
Rusztikus nyelveken társalognak a szörnyetegekkel.
Dialektussal.
A dialektusok leplezésre használt nyelvek.
Ezt feljegyzem.
Itt!
Hol?
Itt.
Itt jelölt meg.
Fals remény.
Sajnálom. Tévedtem. Sajnálom.
Mindig ez van, atyám.
Az ördög szereti elrejteni a jelét.
Ha nem a hajuk alá rejti, akkor a nemi szervükbe.
Vagy például az orruk belsejébe.
A karomon van.
Hol?
Itt?
Hallgassátok a sirályok visszhangját
Új-Fundland felé indulva
Nagy veszély…
- Nem ez az. Szenved. - Nem, nem szenved.
Lubickol az élvezetben.
Nagy veszély leselkedik a tengeren
De még nagyobb a veszély a szívünkben
Mint a fa Meg a gyökerek a földben
És a tenger fölé nyúló ágak
Ilyen vagyok
Ha magamra hagysz
Ilyen vagyok
Ha magamra hagysz
Lelkem feneketlen kútjában
Szeld csak a hullámokat, szerelmem
Keress fel minden éjjel…
Hallgassák!
A gazdáját hívogatja.
Keress fel minden éjjel
És én ajtót nyitok neked
Új-Fundlandtól a kikötőig
Az erdőtől a szirtekig
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Állj fel!
Ellene mondasz a gazdádnak?
Igen, uram.
Mostantól igazat kell mondanod.
Ülj le!
Én vagyok a boszorka.
Az egyetlen.
Én igéztem meg a többieket.
Fogalmuk sincs, mi történt velük.
Ez hogy lehetséges?
Nem hisz nekem?
Ahhoz, hogy higgyek neked, tudnom kell a részleteket.
Szemet lesütni!
Nézz rám!
A legsötétebb éjjelen történt.
Éppen egy réz kádban fürödtem.
Egy ijesztő öregasszony tűnt elő a lángok közül.
Előtte sosem láttam.
- Bekent valamilyen kenőccsel? - Igen.
Aztán…
érezni kezdtem a testemben…
egy erőt.
A szabbat hívóerejét.
A húgom nem akart velem jönni,
ezért átváltoztattam…
Hideg van kint.
…báránnyá.
Az ördög báránya?
Báránnyá lett a húgod… Ez furcsa.
Bizonyára tetszelegni akart az ördög előtt,
ezért változtatta az ártatlanság jelképévé.
Folytasd!
Maidert szamárrá változtattam.
Katalin!
Majd papnak öltöztem.
- Blaszfémia! - Atyám!
Onekát kecskévé kellett változtatnom,
majd Urtubi lordjának öltöztettem.
„Kérlek, lányok, vigyetek magatokkal engem is!”
Katalinból meg disznót csináltam.
Csak te maradtál emberi formában?
És… meztelenkedtél?
Nem.
Nem. Egy gyönyörű sárga ruhát viseltem.
Mert én vagyok Lucifer kiválasztottja.
Hol van az a ruha?
A szabbat után Izarónak adtam.
Kerítsék elő!
Nem akartak elkísérni.
Olaia!
- Olaia! - Olaia!
- Helló! - Helló!
Egyesével becserkésztem és megigéztem őket.
Hogy vagy, Olaia?
Fuvolaszó segítségével.
- Azta! - Szólj, ha elég!
- Jó… - Most te jössz.
Én is kérek!
Hatalmas lakomát rendeztem az erdőben, a szirt közelében.
Odavarázsoltam farönk nagyságú sonkákat,
tucatnyi sajtot,
több kancsónyi cidert,
valamint bort,
rengeteg bort.
Kértek gombát?
- Mind a tiétek. - Ne!
Egy, kettő, három!
Na, jó?
Aztán fekete ostyával tömtük magunkat,
ami a tölgyek alatt nőtt fekete gombából készült.
- Fekete misét is celebráltatok? - Ők nem, csak én.
De azt mondtad, ők is ott voltak.
Igen, viszont…
elhitettem velük, hogy igazi misén
igazi ostyát kapnak egy paptól.
Illúzió volt az egész.
Hogy hoztad létre az illúziót?
Füsttel.
És a füstből…
démonok tűntek elő.
Ha lehunyom a szemem, látom a fiúmat.
Én mindig lehunyt szemmel nézek az enyémre,
mert rém ronda.
De nem zavar a csúf arca,
mert cserébe hatalmas a…
Meg zöld és tüskés is, mi?
Lenyeltük, visszaköptük, majd újra lenyeltük őket.
A szátokkal nyeltétek el a démonokat?
A seggünkkel.
Odavarázsoltam egy hatalmas dobot,
egy hegedűt, egy bakkecske koponyáját, meg pár kereplőt.
Új-Fundlandtól a kikötőig
Az erdőtől a szirtekig
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid
Elénekeljem a rituális dalt?
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Rögzítse a dallamát!
Bíró úr…
Igen?
Ez egy kromatikus hangsor.
Kromatikus hangsor?
Végtelen hosszúságú.
És Lucifer?
Részletezd a kinézetét!
Fekete ruhában jár…
szakállas,
fényes szemű,
gyönyörű.
Volt farka?
Igen.
Elöl vagy hátul?
Elöl.
Mekkora volt?
Jellemezd!
Zöld és tüskés.
Elölről élvezetes, hátulról fájdalmas.
Megpróbálta beléd döfni?
Lucifer kibontotta a fűzőmet, és…
És?
És…
Arra nincsenek szavak.
Mondd el baszkul!
Nem, ez elmondhatatlan.
Ez…
megfogalmazhatatlan. Nem megy.
Tudja…
kimerültem.
Nem tudok gondolkozni.
Folytathatnánk holnap?
Ismeri Szent Teréz extázisának történetét?
Természetesen, bíró úr.
Így számolt be róla: „Egy angyalt láttam
testi alakban,
Nagy aranydárdát tartott kezében,
melynek csúcsa
kissé tüzes volt.
Beledöfte a szívembe, keresztülhatolt a belső szerveimen,
és amikor kihúzta, úgy éreztem, mintha azokat magával rántaná,
de mindezt olyan finoman…
Engem pedig nagy szeretetre gyullasztott
Isten iránt.
A fájdalom akkora volt…
A fájdalom annyira…
extrém volt…
hogy azt a nyögést csalta ki belőlem.
A fájdalom…
nem testi,
hanem szellemi…
bár a test is szenved vele.”
- Igen… - Bizony.
Igen, számomra is…
ugyanilyen érzés volt, de…
De valahogy…
Valahogy sokkal több…
Valahogy sokkal több volt, mintha…
mintha…
Olyan volt, mintha…
- Mit művel? - Bocsásson meg,
de ez a kurva meg akarta igézni önt a szemével!
Vegye le róla, azonnal!
Folytasd!
Aztán…
repültünk.
Úgy repültünk, mint a sirályok.
Jól érzi magát, bíró úr?
Persze.
Aláírassam vele a vallomását?
Ránk esteledett.
Legyen!
Még nem fejeztem be!
Alá kell írnod, lányom.
Írd alá, Ana!
Nem engedik el a többieket?
Helyesen cselekedtél.
Most írd alá!
Ennyi?
Vége?
Meg fognak ölni?
Írd alá!
- Mi történt, Ana? - Ne aggódj!
Minden rendben.
Issza a szavaimat.
Ön szerint a boszorkák mindig hazudnak?
Lételemük a hazudozás, ön is tudhatná.
Az a lány boszorkánynak vallotta magát.
De ha a boszorkányok valóban mindig hazudnak, ahogy mondja…
akkor ő nem boszorkány.
Nem unja még ezeket az eszmefuttatásokat, Salazar?
Én csak azt mondom, hogy…
ugyan egyedi és elképesztő vallomások sorát hallottuk,
de ezek csupán szavak,
boszorkányok szavai.
Amíg mi magunk nem leszünk szemtanúi a szabbatnak,
addig nem tudhatjuk, valóság-e…
vagy csak ábránd.
Mondd el, mire készülnek! Elevenen elégetnek?
Senki nem mond nekem semmit.
Mit fognak csinálni velem?
Senki sem fog bántani.
Honnan tudod?
Onnan, hogy hatalommal bírsz.
Mit akar lerajzolni?
Amivel te még rendelkezel,
de én már elvesztettem.
Mi az? Nyilván nem a szüzességed!
Hogy mit vesztettem el?
Régen olyan voltam, mint te.
Fiatal,
dacos
és vad.
De nagy árat fizettem érte.
Viszont okultam belőle.
Ez a fejfedő tökéletes elfedi a hajamat, ahogy megparancsolták.
De…
mind tudják, hogy egy nagy faroknak tűnik.
Csak senki nem meri kimondani.
A férfiak rettegnek
a rettenthetetlen nőktől.
Mi lenne, ha mesedélután helyett inkább segítene?
Éppen azt teszem, lányom.
De minek jártassam a számat,
ha nem figyelsz rám?
Végezze a dolgát, asszonyom!
Megmutatja majd ezeket a rajzokat Őfelségének?
Készíttetek egy-egy metszetet a szabbat stációiról.
Minden embernek látnia kell.
Az első metszet azt ábrázolja,
ahogy a boszorkány bekeni
a beavatott fiatal lányt.
Tökéletes illusztrációja…
Lucifer legfőbb fegyverének.
Maga szerint mi az?
A hazugságok.
Nem.
A szépség.
Ha az ördög gonoszságra akarja rávenni magát,
hogyan csinálja?
Megbízza a feladattal… ezt a hölgyet?
Nem.
Lucifer más módhoz folyamodik.
Lucifer nem véletlenszerűen választ szolgákat.
Nagyon is jól tudja, hogy a gyönyörű, törékeny alkatú,
épphogy felnőttkorba lépett nők
úgy el tudnak bűvölni minket, hogy kiéhezett állatokká,
élvezetre ácsingózó kutyákká vedlünk.
Ruhát rá! Látni akarom igézés közben.
Látni akarom, hogyan igézi meg a barátjait.
Minek színlelni, ha igazi szabbatot is tarthatunk?
Tartanál egy szabbatot a kedvünkért?
Természetesen…
uram.
Bíró úr…
De csak akkor áll módomban, ha érzem Lucifer hívását,
vagyis holdtöltekor.
Bíró úr…
Varázslat!
Nézzétek, mit kaptam!
Figyeljetek! Az a bolond látni akarja, ahogy megigézlek titeket.
Teliholdkor értünk jön, és az őrületbe kergetjük.
Ki segít majd?
Lucifer!
Szabbat!
Lucifer.
Remek. Dob, hegedű, bor…
sonka.
- Megmondta már neki? - Nem.
- Mikor fog szólni? - Nem tudom, hogyan közöljem.
De eltitkolni sem lehet.
Ez a koponya megfelelő?
Ez egy tehéné.
Sajnálom, bíró úr.
Nem találtunk bakkecskét a környéken.
Keressenek tovább!
A szamár odakint van. Keresünk ruhát, amit ráadhatunk.
Fekete gomba…
Bíró úr…
két katonája elmenekült a faluból.
Múlt éjjel?
Láttam őket. Miért menekültek el?
A foglyok anyái és nagymamái elterjesztették, hogy véres bosszú készül.
Kinek a bosszúja?
A tengerészeké.
Három évvel ezelőtt, egy ennél jóval egyszerűbb ügy miatt,
Urtubi lordjának több katonáját is megkéselték.
Azt mondja, hogy holmi halászoktól rettegnek?
Kötelességem figyelmeztetni:
ha tovább halogatja az ítéletet, komoly veszély fenyeget.
A tengerészek általában
holdtölte után térnek vissza.
Holdtölte után?
Igen, a dagály miatt.
A boszorka csak húzza az időt.
Jelentsék be a kivégzést!
Igenis, bíró úr.
Eme dicső csütörtöki napon,
november hatodikán, az Úr 1609. esztendejében,
egy példaértékű tárgyalás zárul le.
Történelmi pillanathoz érkezik a Sátán elleni harc.
Egy bűnbánó boszorkány, Ana Ibarguren példátlan vallomásának köszönhetően
most először sikerült rekonstruálnunk
a létező leggyalázatosabb bűn,
az istenkáromló boszorkányszombat
teljes és részletes kronológiáját.
A kivégzési ceremóniára holnap hajnalban kerül sor.
A vádlottak: Ana Ibarguren, María Ibarguren, Oneka Arbizu,
Olaia Isasi, Maider Aguirre, valamint Katalina de Ugalde.
Mindannyian bűnösek a szabbaton való részvételben,
a büntetésük máglyahalál.
A hamvaik szétszórásra kerülnek,
a javaikat pedig elkobozza a Spanyol Királyság.
Ana, láttam őt!
- Kit? - Lucifert.
- Mikor? - Múlt éjjel.
- Hol? - Itt.
Eljött, hogy megvilágítsa az álmaidat.
Pont olyan volt, amilyennek leírtad.
Szakállas, fényes szemű?
Igen.
Megigéztem.
Nem hagyja, hogy megöljenek.
Várni fog holdtöltéig. Eljön értünk.
Esküszöm!
- Erősebb nálunk. - Nem.
- Lóvá tett. - Nem.
Komolyan mondom!
Látni akarja a szabbatot.
Látni akarja, ahogy táncolok neki.
Láttam a szemében.
Anának igaza van.
Lucifer eljön értünk.
A falhoz!
Mit csinálnak?
Gyerünk, a falhoz!
Hívják ide a bírót!
Mint a vadállatok.
Bíró úr…
ön szerint ez nem nevetséges?
Talán az.
Látni akarja a szabbatot.
Ominum…
papalum
Lucifer!
Jaj!
Disznóvá változtam.
Na? Most mi a véleménye?
Ha a szabbat csak ábránd, mind ugyanarról ábrándozunk?
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más Csak a csókjaid melegsége
Új-Fundlandtól a kikötőig Az erdőtől a szirtekig
Nem kell nekünk semmi más Csak a csókjaid melegsége
Új-Fundlandtól a kikötőig
Az erdőtől a szirtekig
Nem kell nekünk semmi más Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Új-Fundlandtól a kikötőig
Nem kell nekünk semmi más Csak a csókjaid melegsége
Nem kell nekünk semmi más
Lucifer!
Nem kell nekünk semmi más
Nem kell nekünk…
Mint a csókjaid
Melegsége
Nem kell nekünk…
Mint a csókjaid…
Nem kell nekünk semmi más…
Lucifer!
Bíró úr!
Vigyék el a foglyokat!
Magának nincs joga parancsokat adni!
Isten nevében!
Őfelsége nevében
engedelmességet követelek!
Engedjenek el!
Eresszenek! Mit művelnek?
Hagyjanak békén!
Nézzetek a szemükbe!
Az ősz utolsó teliholdjakor
Nagy a dagály
És repkednek a sirályok
Az ősz utolsó teliholdjakor
Nagy a dagály
És repkednek a sirályok
Ugorjunk!
Huss-huss-huss!
Repülni fogunk. Ugye, Ana?
Igen.
Repülnek…
A feliratot fordította: Sikos Dániel