Downloaded from YTS.MX
Svědomí mi nedovolí, abych zastřelil svého bratra.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mám zabíjet lidi tmavší pleti a hladové chudáky
ve jménu mocné Ameriky? Proč?
Nikdy mi nenadávali do negrů a nelynčovali mě.
Nepoštvali na mě psy. Nesebrali mi mou národnost.
Je to malý krůček pro člověka, ale velký krok pro lidstvo.
ASTRONAUT PROJÍ 12 DOLARŮ DENNĚ. 8 BY NASYTILO DÍTĚ.
Dvacet milionů černochů bojuje ve všech vašich válkách
a sklízí všechnu bavlnu, ale nic z toho vlastně nemá,
dřív nebo později jim dojde trpělivost a loajalita.
HARLEM, NEW YORK 1. SRPNA 1970
Amerika vyhlásila černochům válku.
Když nám nedojde souvislost...
SER NA ARMÁDU
...mezi událostmi ve Vietnamu a tady,
můžeme tu brzy zažít skutečný fašismus.
STÁTNÍ UNIVERZITA V KENTU, 4. 5. 1970
ZAVRAŽDĚNI NÁRODNÍ GARDOU V OHIU
ZAVRAŽDĚNI MĚSTSKOU A STÁTNÍ POLICIÍ
JIŽNÍ VIETNAM - 11. 6. 1963
H ĐÌNH VĂN SAIGON, JIŽNÍ VIETNAM - 27. 10. 1963
SJEZD DEMOKRATICKÉ STRANY 26. 4. 1968
Nebudu se ucházet o nominaci...
VÁLEČNÝ ZLOČINEC
...na prezidenta pro další volební období.
NGUYN VĂN LÉM VIETKONG
Amerika potřebuje prezidenta a Kongres na plný úvazek.
BOMBARDOVÁNÍ DĚTÍ NAPALMEM
Zítra v poledne oficiálně rezignuji na funkci.
V americké občanské válce bojovalo 186 000 černochů.
Slíbili nám svobodu, ale nedali nám ji. Ve 2. světové válce
bojovalo 850 000 černochů. Slíbili nám svobodu,
ale nedali nám ji. Teď bojujeme ve Vietnamu,
a zas nás čeká jen rasistické policejní násilí.
PÁD SAIGONU
USS MIDWAY, JIHOČÍNSKÉ MOŘE 29. DUBNA 1975
VIETNAMŠTÍ UPRCHLÍCI NA ČLUNECH - 1975-1995
SAIGON - VIETNAM 30. 4. 1975
HO ČI MINOVO MĚSTO VIETNAM - DNES
Krucinál!
Čau, chlape!
- Jak se vede? - A tobě?
No páni. Tak rád tě zase vidím.
- Já tebe taky, parťáku. - Sekne ti to!
Eddie, pořád šmajdáš špičkama dovnitř? Nedal sis to spravit?
Ne. Proč taky? Ženským se to líbí.
A víš, že Jackie Robinson, John Elway,
Agassi, Messi, Neymar, Mookie a MJ taky takhle šmajdaj?
A ty taky. Dej sem pracku.
- Schválně, jestli si to pamatuju. - Určitě.
- A ještě finále. - Ukaž se.
- Pojď sem. - No konečně.
- Jo. - Sekne ti to.
- Jak je? - Ujde to.
- Pojď na mou hruď! - A teď ty.
Tak jak?
- Počkej. - No konečně.
No panečku.
- Rád vás zase všechny vidím. - To je pecka.
To je hustý, být zase tady.
Jak jsem vystoupil z letadla, zatočila se mi z toho horka hlava.
Jako v osmašedesátém.
- No jo, brácho. Jsme zpátky. - Bratrstvo je zpátky.
- Bratři neumírají, naopak se množí. - No jo.
Brzy nás zase bude pět.
- Amen. - Amen.
Hele, co jsem našel.
„RAFAN NORMAN“
Tak mladej.
- Dostaneme tě domů. - Sakra.
Byla na něj radost pohledět.
- To jo. - Ukaž.
- Prosím vás. - Ano, pane.
Mohl bych zaplatit všechny čtyři pokoje?
Díky, ale to nemusíš.
- Všechno cvaknu, ne? - Můj nemusíš.
- Nepotřebuju charitu. - Nic takového netvrdím.
Neoháněj se kreditkou. Všichni víme, že jsi za vodou.
Prodáváš nejvíc aut na světě, co?
Nech si ty prachy.
Máš pořád stejně tvrdou kebuli.
A taky jiné věci.
Ty jsi ale cvok.
Víte, že mám osmnáctiletýho kluka?
Už je mu osmnáct?
Jo, sledujte.
- To je ale fešák. - No jo.
Asi po mámě.
Do sousedství se mi nastěhovali drsňáci.
Cissy se chce odstěhovat.
Máš zbraň na obranu?
Si piš. Mám bokovku.
U jednoho boku mám Smithe a u druhého Wessona.
Peníze, prosím.
Ne. Radši běž pryč, mladej.
Jsem v poho.
Jak to, že sem můžou i mladiství?
Ne, mazej... Ať honem vypadne.
Peníze.
- Tady máš. - Dvacet babek.
Běž.
Teď má v tom hrnku víc než já v peněžence.
- Necháš se obrat. - Do hajzlu.
To je děs.
To teda jo.
Po návratu z Vietnamu to byla hrůza.
- Říkali nám vrazi dětí. - Jo.
A já jim na to skočil.
Ale už jsem z toho vyrostl.
Musíme zastavit ty imigrantské flákače. Od toho je ta zeď.
My černoši se musíme probrat, a to fofrem.
- To snad ne! - Jen říkám, že...
Neříkej, žes volil prezidenta, co se vyhnul vojně?
- Jo, volil. - To si děláš prdel.
- Prosím tě. - Kecá, nevolil.
- Tak to ty. - Odvolejte ho.
Ten týpek, co se kření za Trumpem.
Na mítinku stojíš hned za ním. Aby tě každý viděl.
PREZIDENT ULEJVÁK 25. ŘÍJNA 2016
I černoši mi fandí.
Bezva nápisy. Díky.
Fake news.
Tím to vždycky skončí.
- Fake news. - Fajn výmluva.
- Jo. - Mám už všeho po krk.
To chápu.
Celý život k hovnu, kámo. Už hraju jen na sebe.
Fakt k hovnu.
Tenkrát jsme fakt byli
- jako bráchové. - To jo.
Boj proti vládě.
- Stáli jsme při sobě. - To jo.
Ta zatracená džungle nás stmelila.
- Přesně. - Jo.
- A taky Norman. - Ten jo.
- To teda jo. - No tak.
- Jo. - Na nás. Bum!
- Bum! - To je vono.
- Otisi. - Vinhu.
- To je Vinh, náš průvodce. - Ahoj, jsem Eddie.
- Vinh. - Já jsem Melvin, kámo.
- Těší mě. - Jak je?
- Dobře. - Já jsem Paul.
- Těší mě. - Taky.
Vítám vás zpátky ve Vietnamu.
- Děkujeme. - Díky.
Nesu vám itinerář. Pro vás.
- A pro vás. - Děkuju.
- A pro vás. Děkuju. - Sedni si.
Pořád myslím, že byste beze mě chodit do džungle neměli.
- Však my ji známe. - Jako svý boty.
To jo.
Máte všechny potřebné dokumenty?
Jo. Tady.
Z Pentagonu... A od vietnamské vlády.
Až najdeme Normanovy ostatky,
americké ministerstvo obrany je převeze do USA.
Na Arlingtonský národní hřbitov.
Na co sakra tak civí?
Kdo?
Tamti dva.
Do hajzlu. Už deset minut na nás zírají.
- Klídek, kámo. - Děláš si prdel? Civí na mě.
A na vás taky.
Ti pánové vám posílají pití.
Patřili k Vietkongu a vítají vás tu zpátky.
Vážně?
- Je to můj bratranec Nguyen. - Fakt?
A mladší bratr mého otce.
- Ale jste z jihu. - Oni bojovali za sever.
Nguyen provádí turisty ze severu.
Americká válka tu rozeštvala celé rodiny.
- Paule. - No tak.
Tihle týpci klidně mohli oddělat Normana.
Zvedni sakra tu sklenici. Už se neválčí. No tak.
No tak.
Na zdraví.
- Dobrou noc. - Páni.
- To je žůžo. - Ty teda frčíš.
- Si piš. - No jo.
Vojáci, vojáci.
Už vím, proč je tahle mise tak důležitá.
O to v téhle válce běží.
Máš recht.
Připravte se. Cíl je v té C-47.
Držte se! Bacha!
- Sakra. - Držte se!
- Zajistit perimetr! - Kryjte je!
- Dělej, rychle! - Otisi, makej!
K zemi! Krycí palba!
Běž!
Nabíjím.
- Nabij si! - Jo.
Přeběhni!
Kurva! Zaseklo se to!
No tak! Dělej!
Rychle, pohyb!
Dělej!
Schytal to!
Zastavit palbu. Paule! Vstávej!
Zajistěte prostor!
Zajistit prostor!
Paule, pojď sem!
Pozor!
Chlapi!
Pojďte sem.
Copak to tu máme?
- Panečku! - To je něco.
Víte, co to znamená?
Jsme za vodou.
Provázel jsem hodně bývalých vojáků z americké války.
Teď vidíte naši zemi i v jiném světle.
No tohle?
- Je to tu úplně jiné. - To snad ne.
Stačilo, aby místo nás poslali McDonald's,
Pizza Hut a KFC,
a porazili bychom Vietkong za týden.
- Přesně tak. - Je to bašta.
Paule, kdy jsi sloužil?
Byl jsem tu třikrát. Od 1967 do 1971. První pěší pluk.
A účastnil ses operace Junction City?
- Jo, to my všichni. - No jo.
Jo.
Můj táta taky.
- Fakt? - 25. pěší divize.
Bojovali do posledního muže.
Podej mi ruku, brácho.
Rodiče byli v Saigonu, když město padlo.
Tátu zavřeli komouši na 18 měsíců do tábora na převýchovu.
Jiní neměli takové štěstí.
Pamatujete na ty ulítlé filmy s Rambem?
- Jo, Stallone. - Jo.
Mě baví.
To si děláš kozy.
Stallone a pak ještě Walker, ten ostrostřelec z Texasu.
- O něm se nebavím. - Ty vole.
Chce zachránit nějaký vymyšlený válečný zajatce.
Pošuci z Hollywoodu chtěj po letech vyhrát válku ve Vietnamu.
Ale kdyby chtěli točit film o skutečným hrdinovi, jdu do toho.
Film o někom jako my. Třeba o Miltonu Olivovi.
Skočil na granát a zachránil svý parťáky.
(18 LET, 11 MĚSÍCŮ, 15 DNÍ)
První černoch, co dostal ve Vietnamu metál za chrabrost.
Bylo mu osmnáct.
Hele, mám vás sice rád, ale na to bych se vykašlal.
Nikdo nechce, abys pro ně umíral.
To bych neudělal.
Jak zpívá Aretha: „Přemýšlej trochu.“
- Vinhu. - Co to kecá?
Balím to, chlapi. Díky moc.
- Děkuju. - No jo.
- Fakt? - Dávej bacha.
Neboj. Mějte se.
Kam jde?
Musí něco zařídit.
PERLA SAIGONU
Tiên...
Vůbec ses nezměnila.
Oba víme, že to není pravda.
Ale dík za kompliment.
Nevede se ti zle.
Musíme se snažit.
- Co jiného nám zbývá? - Jo.
Dobrota.
Lháři.
To zlato patří vietnamské vládě.
Monsieur Desroche to zlato promění na peníze.
Neznám nikoho jiného, kdo by tak velkou transakci zvládl.
Máš už s ním zkušenost?
Ano.
Je drahý. Chce 20 %.
A já deset.
Nejde to zařídit nějak jinak?
Mezinárodní export je můj byznys.
- Proto jsi mi zavolal. - Ano.
Mami.
Nakoupila jsem všechno, cos chtěla.
Pojď sem, s někým tě seznámím.
To je má dcera Michon.
To je můj starý přítel Otis. Z americké války.
Dobrý den.
Moc mě těší.
Už půjdu.
Díky, zlatíčko.
To...
To je naše dcera? Naše...
Ano.
Byla bastard, dcera nepřítele.
A mě měli za kurvu.
Její otec byl moi,
negr.
To slovo nás naučil americký voják, běloch.
Všichni nás chtěli vyhnat.
Nenechali nás ani mýt záchody.
A naši holčičce nadávali do švábů.
Ne.
Dobrou noc, Tiên.
Dobrou, Otisi.
Můj táta je naživu?
Řekni mi konečně pravdu.
Víš, co se s tátou stalo,
ale chceš to slyšet pořád dokola.
Dlužíš mi odpověď.
Jsem tvá matka.
Porodila jsem tě.
Ty…
se soustřeď na svůj život.
Miluju tě.
Mohu se zeptat, jak jste se k nim dostali?
Jste nějak zvědavý, vydřiduchu.
Monsieur, třeba jste je ukradli z banky v Manile.
Nebo je hledají úřady.
To nemám zapotřebí.
Nejsme mezinárodní zločinci, jasný?
V mé branži musí být člověk opatrný.
Musím přesně vědět, s kým mám tu čest.
Tenhle týpek už mi fakt leze na nervy.
Pánové, asi se nedohodneme.
No tak, počkejte.
Posaďte se, buďte tak hodný. Zasloužíme si to.
Kde byli frantíci za druhé světové?
Hitler vás měl pod palcem.
Zachránili vás amíci.
Nebýt strýčka Sama, tak teď všichni
mluvíte deutsche a baštíte buřty,
řízky a kyselý zelí místo croissantů a šneků.
Kámo, nech toho.
- To teda ne. - Nech toho!
Nasrat. Ještě jsem neskončil.
Tenhle sráč mi nemá co kázat.
Můj táta, ať je mu země lehká,
přistál v Normandii a zabil spoustu nácků.
A to nebyli žádní nazdárci jako ty.
To je všechno.
Ulevil sis?
- Jo. - No,
děkuji vám za jednostrannou a ignorantskou verzi 2. světové.
Pochopte to. Hodně riskuje.
A my ne?
Musíme si navzájem věřit, DeRouši.
Pane Desrochi...
Naše četa měla najít letadlo C-47,
v kterém CIA posílala peníze místním lidem, Lahu.
Nechtěli bankovky,
tak jim strejda Sam platil ve zlatě, aby mu pomohli proti Vietkongu.
My to zlato našli a...
Zakopeme ho. Prozatím. Řeknem, že ho sebral Vietkong.
A později se pro něj vrátíme.
Není to krádež?
Hovno krádež!
Má někdo pocit, že je okrádáme?
Černoši jako první chcípali pro Ameriku.
Fakt.
Crispus Attucks to kdysi jako první schytal od Britů v Bostonu.
Od začátku pro tuhle zemi cedíme krev
a doufáme, že nám jednou dají, co si zasloužíme.
Ale zatím dali černochům jen kopanec do prdele.
USA nám to dluží. My tu všivou zem vybudovali.
Tak co navrhuješ?
Vyfoukneme jim to zlato,
jako nám oni vyfoukli svobodu. Ošidíme šejdíře.
Vezmeme si ho za každého z nás, co se domů nevrátil.
Za každého černocha, kterého už v roce 1619 unesli
z Afriky do Virginie.
Dáme to zlato našim lidem.
Co vy na to?
Zakopeme ho.
Reparace.
Bráchové.
Vrátili jsme se za pár týdnů. Všechno spálil napalm.
Naše značky zmizely.
Ale po nedávném sesuvu půdy se zdá, že ocas letadla zase vyčnívá.
Je to vidět na satelitních fotkách.
Jste informovanější než váš přítel.
Jdete do toho, nebo ne?
Tohle je má poslední nabídka za kilo, plus má provize.
Tiên říkala 20 %.
Miliony dolarů přes americkou celnici nepřevezete.
Za dvě procenta navíc pořídíte fiktivní firmu
a nezdaněný účet v Macau.
Pak si můžete peníze vyzvednout ve kterékoli bance na světě.
Jak poznám, že nás vy dva neoškubete?
Jak říkáte, musíte nám prostě věřit.
Ale ty dvě procenta odečtem z její provize.
Přesně tak.
Já si to strhnu.
Riziko povolání.
Tak si plácneme?
Jo.
Dobrý.
Jo, dobrý.
A strýček Sam ve Vietnamu nedopadl o nic líp než Francie.
Na shledanou za pár dní, pánové. Budu se těšit.
S dovolením.
Musím pro nás zařídit spoustu věcí.
Hodně štěstí.
A...
Vive la France.
To je ale hajzlík.
To mu nežeru.
Co tu kurva děláš?
Mám o tebe strach.
Proč?
Zjistil jsem, že sem letíš.
No a?
Tak tě jdu zkontrolovat.
Vždyť jsem ti ukradený.
Nejsi. Vyvádíš ještě víc než obvykle.
Tak jo...
Zkontroloval sis mě.
Jste tu kvůli tomu zlatu. Nelži.
Četl jsem maily od Otise.
Potřebuješ lepší heslo. „1234?“
No tak, tati.
Co chceš, Davide?
- Svůj podíl, že vám pomůžu hledat. - Ani prd.
Když to zjistí úřady, spláčete na výdělkem.
Takže je z tebe vyděrač?
Po tom, jaký jsi na mě byl, ti to přijde vlastně lacino.
Spratku nevděčná. Prej pan profesor černošskejch kulturních studií.
Řekneš to parťákům ty, nebo já?
Tomu se říká dobrá výchova.
Co když tvýho synka čapnem a shodíme z balkónu?
Pár vás vezmu s sebou.
- Nevyhrožuj mýmu synovi. - Nebo co?
Nebo uvidíš ten fičák.
- Ale ale. - Ale co?
No tak. Hoďte zpátečku!
Davide, celý podíl nedostaneš.
- Rozdělíš se s tátou. - Zapomeň.
Ber, nebo nech.
Vidíš, cos zavinil?
Něco ti řeknu.
Už od narození tě vláčím
jako balvan na krku.
Tak, a je to venku.
Vyžer si to.
Krucinál.
Davide, jsi v partě zelenáč.
Budeš dělat, co se ti řekne a co bude třeba. Jasné?
Jak facka, kmotříčku.
Mám z toho špatný pocit, Otisi.
Dobře to dopadne.
Kvůli zlatu jde někdy i kamarádství stranou. Buď opatrný.
Tak jo. Díky.
Snad na to nedojde.
Zatím se měj.
- Ty neuhneš? - Protáhni se, kurva.
- Davide. - No?
Proč jsi sem přišel?
Je to můj táta.
Možná s ním mám poslední šanci.
- Potřeboval by terapii. - Já vím.
Mluví sám se sebou.
Co Norman umřel, tvůj táta už není jako dřív.
Volá ho ze spánku.
To věřím.
Kdo to vůbec byl?
Norm?
Nejlepší voják, co kdy žil.
Moc z našich to na velitele čety nedotáhlo.
Většinou šli do první linie.
Bílí kluci z vejšky se tomu uměli vyhnout.
Ale černoši šli jak ovce na porážku.
Ale Norman si vysloužil přezdívku Rafan. Přežil spoustu přestřelek.
Naučil nás bojovat v džungli.
Díky němu jsme věřili, že se vrátíme živí.
Než jsem odjel, dala mi žena do batohu zabalenou šálu.
Když mi bylo smutno, rozbalil jsem ji. Byla v ní báseň!
Hezký!
- Přečti nám ji. - Schválně, jestli si vzpomenu.
„Jako květ skrytý ve stromu stínu
budou krasavice čekat na hrdinu.“
Pro naše rodiny jsme hrdinové, co?
No jo.
Mě zase má holka před odjezdem políbila...
Nalevo!
- Nalevo! - Doleva! Rychle!
Rychle!
Zastavit palbu!
- Všichni v pořádku? - Jo.
- Všechno dobrý. - Prima.
Války jsou o penězích.
A peníze jsou o válce.
Pokaždé, když vyjdu z domu,
motá se v okolí fůra poldů jako při zátahu.
Hned je jasné, jak malou cenu má můj život.
Dal nám víru.
Dal našim životům směr a smysl.
Vykládal nám černošskou historii, když to ještě nebylo v kurzu.
Vysvětlil nám, ať nebaštíme protikomunistickou propagandu.
Byl to náš Malcolm X i Martin Luther King.
Norman nás dokázal udržet při smyslech.
Nebyl ničí poskok.
Byl drsňák, o tom žádná.
Jako Ali.
CHCEME MÍR
NIXON JE VRAH AŤ ZAPLATÍ KRVÍ
Tady hlas Vietnamu. Vysíláme z Hanoje...
HANNA Z HANOJE RÁDIO HANOJ
...hlavního města Vietnamské demokratické republiky.
Černošští vojáci USA,
v Memphisu ve státě Tennessee zabil běloch dr. Martina Luthera Kinga,
hrdinského odpůrce kruté rasové diskriminace v USA.
Dr. King byl také odpůrcem války ve Vietnamu.
Černošští vojáci ve Vietnamu, vaše vláda poslala 600 000 vojáků
potlačit černošské nepokoje.
Vaši bratři a sestry se bouří ve více než 122 městech.
Zabíjejí je, a vy tu bojujete proti nám, daleko od domova, kde vás potřebují.
Černošští vojáci, lidé v Jižním Vietnamu nesouhlasí s těmito fašistickými zásahy
proti černochům, kteří bojují za svobodu a občanská práva.
Černoši tvoří jen 11 % americké populace,
ale 32 % vojáků tady ve Vietnamu.
Je spravedlivé být nasazováni do boje víc než bílí Američané,
kteří vás sem poslali?
Člověka mate, když se má nechat zabít
nebo zmrzačit, a vůbec netuší proč.
Další nahrávku věnuji
černým bratrům z 1. pěší divize.
Velké červené jedničce, 2. prapor, 136. pluk.
Hezký den, pánové.
Buďte opatrní.
- Kurva fix. - Bojujem proti nesprávnému nepříteli.
Tohle už běloši fakt přehnali.
- Oko za oko, podle bible. - A zub za zub.
Pobijeme bílý držky.
Naši bratři a sestry se doma bouří.
Miluju tě, ale v tomhle se pleteš.
Mluvíš o dr. Kingovi. Byl to mírotvorce.
A proto ho zabili.
Mám vztek jako vy. Máme na něj právo, ale...
...jsme bráchové.
Nedovolíme, aby nás vztek ovládl. Máme ho pod kontrolou.
Tím, co chcete udělat, nic nezměníte.
Takže pohov. To je rozkaz.
Ne. Na rozkaz ti seru, Norme!
Nejdřív budete muset zabít mě.
Vlastní krev.
A tvůj táta s ním kámošil nejvíc.
Věřil v Normana, jako by to byl bůh.
Ničemu jinému už pak asi nevěřil.
Plovoucí trh. Dáte si něco?
- Máte grilované maso? - Možná si něco dám.
Co to je? Máte banány?
Koupíte si?
Dá si někdo pivčo?
- Šest piv. - Vezmi je.
Ať nenastupuje.
To je dobrý.
Hej!
- Dáte si pomeranče? Dobrý. - Tady je to pivo.
Rozřízneš to? Ne, nechci. Jak se to jí?
Chutná jako kuře.
Asi ne. Každé rase chutná něco jiného.
Pane, dáte si pomeranče?
- Pomeranče? - Ne.
Máš peníze?
- No tak. Jsou levné. Kupte. - Dnes ne. Không.
- Pane. - Không. Ne.
Vezmu si banány.
- Taky si dám. - Banány.
- To je paráda. - Viděls to?
Ne, děkuju. Jasně, já vím.
Bezva.
To je skvělý. Díky.
Pane, mám slepice.
- Haló! - Co je?
- Pane. Slepice. - Ne, dneska ne.
Ne.
Nechci ji. Fakt ne...
- Slepice. - Fakt ne.
Fakt ne. Já...
Opravdu děkuju, ale ne.
Ne.
Mockrát děkuju, ale ne.
Vinhu, řekni mu něco.
„Ne“ je snad jasné v každém jazyce, ne?
No tak, promluv s ním.
- Tahle je tlustá. - Ne!
Ne.
Vinhu, řekni mu něco!
Ne, sakra! Nech mě, prosím.
Nechce ji.
Sklapni, rákosníku, nechci slyšet tu hatmatilku.
Dneska jsem neprodal ani jednu.
- Hrůza. - On si ji nekoupí.
Zasraný místo.
- Vidláci zasraný. - Pane.
- Dej tu zasranou věc pryč! - Bacha.
- Debilní vidláci. - Jedeme.
- Co to do něj kurva vjelo? - No tak.
- Ne, ty hajzle. - No tak, tati.
- Je to jen slepice. - Hajzle!
- Zabils mi tátu a mámu! - Cože?
Zabils mi tátu a mámu!
Víš o mně hovno! Do hajzlu!
Zabiju tě, ty hajzle!
Víš o mně hovno!
Já tvý rodiče nezabil! Jdi do hajzlu!
- Jeďte pryč. - Neznáš mě!
No tak.
Nemáš páru, o čem mluvíš.
Jeďte pryč.
Co o mně kurva víš?
- Ve válce. Byls voják! - Klid, Paule.
Vnucoval mi ji!
Hajzle.
- Já vím. - Co se kurva děje?
Vyliž si!
Co se kurva děje?
- Klid, brácho. - Zabiju tě, hajzle!
- Přestaň žvanit a vypadni! Seru na tebe! - Tati.
- To je dobrý. - Přestaň žvanit!
- Víš o mně hovno. - Zabils mi tátu a mámu!
Co děláš?
Ví, že „rákosník“ je nadávka.
Na to seru!
Je mi to u prdele. Říkal jsem mu, ať mě nechá.
Jdi do hajzlu!
Eddie, přestaň kurva točit.
Máš záchvat paniky. To se ti stává často?
- Má PTSD. - To máš často?
- Je na nervy. - Klid.
Týpek to přehnal. Budeš v pohodě.
Davide, co o tom víš?
Nemáš páru, o co jde.
- Já nemám žádný... - Máš noční můry.
- Jo. - Nemám.
- Máš. - PTSD máme všichni.
- Klidně to přiznej. - Zvolna dýchej.
Vidím...
- No tak... - Já...
Svěř se. No tak.
- Povídej. - Vidím duchy.
Vidím...
duchy.
To známe!
- Vy je taky vídáte? - Jo.
V noci k vám chodí mrtví?
Normana vídám skoro každou noc.
S váma taky mluví?
- No tak, brácho. - To těžko.
No tak.
- Jen klid. - Vymluv se z toho.
- Jo. - Ven s tím.
- Fakt. - Myslíte si, že mi hrabe, co?
Ne!
- Ne. - Negři chytrolíni.
- To ne. - Tak mi neříkej.
Aha. Namyšleným panáčkům se nelíbí slovo „negr“.
Smiřte se s tím. Negr. Negr.
Negr. Negr. Negr!
Žlutej negr.
- Co? - Chápete?
Dej s tím pokoj! Uklidni se!
Máš recht. Vím, jak ti je.
Pěsti k sobě!
Ty taky, Davide. Dej tam pěst.
No tak.
A ty taky, Vinhu! Jsme jedna parta.
No tak, Paule.
Bráchové!
Norm!
Dej s tím pokoj.
Řekl jsem, ať si dá, co chce,
a on to nechal na servírce.
- Dovol. - Pardon.
- Nazdárek. - Jak se vede?
Na baru se povede líp.
Američanku bych tu nečekal.
Ale já jsem Francouzka.
- Co prosím? - Jsem Francouzka.
Posaď se.
Jsi ve Vietnamu sám?
Jsem tu s partou válečných veteránů.
Patří k nim i můj táta.
Musí to být něco extra,
vrátit se sem po letech s tátou.
- To tedy je. - No jo.
Jak se jmenuješ?
Hedy. Jako Hedy Lamarrová. Neznáš?
Bývalá hollywoodská hvězda.
Ale příjmení mám francouzské. Bouvierová.
Bezva.
Díky.
- Já jsem David. - Jméno z bible.
Spíš jako David Rufffin z kapely Temptations.
Motown.
Ty se vyznáš.
Dá se tu večer jít i někam jinam?
Vidělas někdy tolik skútrů?
- Děkuju. - Není zač.
Takže...
Co jsou zač?
Simon je můj nejlepší kámoš.
Se Seppem se jednou za čas vyspím.
Takže ty, Simon a Seppo. Co tu děláte?
Hledáme nevybuchlé miny a zneškodňujeme bomby.
- Ty bláho. - Koukáš, co?
Jo, to je fakt hustý!
Jak se k takové práci člověk nachomýtne?
Bouvierovi byli ve Vietnamu už dávno.
Je zvláštní, že pro někoho válka nikdy nekončí.
Jsou to válečné miny,
ale i po všech těch letech ještě zabíjejí.
Mluvilas o své rodině.
Má rodina tu vydělala majlant na kaučukových plantážích,
pak získali část trhu s rýží a zase vydělali majlant.
Je to bílé zlato.
Úžasný rodinný podnik.
Až na to, že Vietnamce šíleně vykořisťovali.
Proto teď zneškodňuješ miny.
Co na tvou práci říká rodina?
Jaká rodina?
Před třemi lety jsem založila nadaci LAMB.
LAMB?
Jo, LAMB. Láskou proti minám a bombám.
Určitě vypadám jako bohatá dědička,
kterou trápí výčitky svědomí. Klasické buržoazní klišé.
O tom já něco vím.
Baví mě učit děti, i když třu bídu s nouzí.
Ale moje výčitky jsou míň nebezpečné než tvoje.
- To jo. - Jo.
Pokud nepočítáš střelbu ve školách.
To není žádná sranda.
Tys byl vždycky ztělesněná solidnost.
Máš... milující ženu a dceru.
Láska tvého syna by stačila i pro dva táty.
Nedokážu Davidovu lásku...
opětovat.
Ty ses vrátil do normálního světa.
Ale já se toho svinstva nezbavil.
Jsem vyřízenej.
Vyřízenej.
Do hajzlu.
- To jsme všichni. - Ne tak jako já.
Odráželi jsme útok rákosníků, když to Norm koupil. Pořád ho vidím.
Viděl jsem ho umírat.
No a? Vyčítáš si to?
Ani nevíš jak.
Až se vrátíme, pozvu tě na takovou schůzku.
Nechci sedět v kroužku a svěřovat se.
Na to jsem nikdy nebyl.
Musíš si s někým promluvit.
Každičkou noc mluvím s Rafanem Normanem.
Pít pivo!
Jo, pít pivo.
- Jo. - Pít.
- Nepochopil to. - Nepochopil tě.
Ahoj.
Simon.
- David. - David. Jak se vede?
Ujde to.
Ten týpek na baru je tu s tebou?
- Je děsně sťatej. - Ty bláho.
Je nalitej jako slíva.
Zasraní Američani.
Moc si ten výlet bere.
Vypadá to tak.
Vy Američani jste neskutečně neinformovaní.
Asi moc koukáte na reality show,
a za prezidenta si zvolíte šaška z realitní show.
To jsem čekal.
Jménem všech amerických černochů,
kteří toho magora jako jediní nevolili,
se zříkám veškeré odpovědnosti za to,
že máme v Bílém domě týpka z Ku-klux-klanu.
To přísahám.
To je ale magor!
Hledáme tu ztracené mládí
a pozůstatky parťáka Normana Earla Hollowaye...
- Pojď. - ...zabitého 7. prosince 1971.
Chceme přivézt domů mrtvého bratra. Bratra!
Jeho hrob nesmí zpustošit vandalové.
Tam v horách je zlato, krucinál!
- Dík za odvoz, Vinhu. - Není zač.
Jsi fakt super průvodce.
- To jo. Díky, Vinhu. - Není zač.
Nezávislost a svobodu především, jak říkal náš strýček.
- Jaký strýček? - Ho Či Min.
To je teď váš strejda?
Je to vlastně otec moderního Vietnamu.
Jako váš George Washington.
Můj drahý pomýlený... Děkuju.
...vietnamský bratře.
Náš strejda George měl 123 otroků.
Zásah. „Touché,“ jak říkají naši bývalí kolonizátoři.
Rozpaž. Postříkám ti paže i záda.
Tak, a teď ty mně. Dělej!
Jasně, tati.
A jsme tu zas. Neskutečný.
Tady vás za pár dní vyzvednu.
- Dobře. - Je jedno, kdy dorazíte.
Budu tam.
Snad kamaráda najdete.
Bon voyage.
Díky.
Jde se na to, bejby.
Naučím tě to. Můžeme?
- Jo, jdeme. - Jo.
- Máš papíry? - To přece vidíš.
Ty máš trumpovskou čepici? Sakra!
No jasně.
Zlomte vaz.
Bejby, mrkej na tu věc.
Jsem zpátky, než bys řekla švec.
Jo!
Válka je peklo.
Ať už je po ní.
A hlavně pušek ať se k zemi skloní.
Je to fakt lepší?
Píšou to v tisku.
Jak to je, brácho?
Nevím, co se děje.
Co se děje? Co se děje, brácho?
Co se děje?
Co se děje, brácho?
Co se děje, kámo?
- Co se děje, kámo? - Co se děje, kámo?
Jak to jde?
Ptáš se mě každých pět minut.
Tenkrát jsem ve Vietnamu zvládl jinačí túry.
Počkejte.
Ať nás Otis dožene.
Paule, i po letech šlapeš jako cvok.
Si piš.
Co když si někdo užene úpal nebo podvrtne kotník?
Otis je dobrý zdravotník.
Vyndal ze mě pár kulek.
Jo, z tvého černého zadku.
Co to je?
Voda.
Dáte mi dejchnout nebo co?
- Co to je za pilule? - To mám na kyčle.
Já vím, ale co je to?
Oxykodon.
Děláš si srandu?
Myslíš, že chlastám, a přitom do sebe láduješ drogy.
- Jsou na předpis. - A předepsal sis je sám?
Ne, jsou od úřadu pro válečné veterány.
S těmi sračkami nezačínej.
- Copak, chcete mě zachraňovat? - Potřebuješ to?
Máte mě za feťáka?
Ty vole.
Nepotřebuju to.
Jdeme tudy.
Haló, chlapče!
Dobrý den.
Jdeme.
Bolí ho to.
Snad to rozchodí.
Tati!
Co to sakra je?
Giboni.
Jednou jsem viděl, jak ho roztrhal levhart.
Tady jsou levharti?
Už ne.
Vyhladili je pytláci.
- Viděls to? - Co?
Jako by tam šel člověk.
Jen se mihnul, ale viděl jsem ho.
Třeba to byla opice.
Ani hovno.
Viděls něco?
Ne, nic.
Panebože.
Promiň, že tady tak vyšiluju.
Takový návrat není snadný.
To nic.
Naštvals mě tím, ale je fajn, že tu jsi.
Táta tě má moc rád.
Víš to, viď?
- Dáváš to najevo po svém. - No jo.
Ale vím, že mě máš rád.
Já tebe taky.
Sakra!
Kdo má repelent? Ta havěť mě sežere.
Posledně ho měl Otis.
Mohl bys mi pro něj dopajdat?
A proč nehneš kostrou ty?
Máš ho po ruce.
- Kruci. - Dřepíš hned vedle něj.
Já se musím zvednout a dojít pro něj.
Kůže líná.
Kurva fix, chceš všechno na podnose.
- Nevzbuď ho. - My jsme taky vzhůru.
Pořád po mně něco chceš.
Nemůžeš si to vzít sám?
Musel bych se zvednout ze šutru a dojít pro to.
Ty sedíš hned vedle. Hejbni tou velkou prdelí.
Paule.
No nekecej.
Vstávej.
- Co je? - Koukej vstávat.
Proč jsi nám to neřekl?
- A co? - Co?
Už vím, proč to zařizoval sám.
- To ti dala Tiên? - No a?
Všichni bysme měli mít…
- Ne. - Seber mu ji!
- No tak! - Ty hajzle!
- Držte ho. - Do hajzlu.
Dobrý?
Ty podpantofláku.
Nevidíš, co je zač?
A ten žabožrout Desroche.
Nemám páru, co je zač,
ale Tiên se za něj zaručila a to mi stačí.
Byla barová štětka, na to nezapomínej.
Bacha na pusu, Paule.
Vím, že tě ta šikmá frnda rajcuje.
Ale pořád je to štětka!
Ne! Kruci!
Nesahej na mě! Já tě zabiju!
- Oddělám ho. - Klid!
Klid! Co blbneš?
Dýchej!
No tak.
Dej mu ji.
Ať si ji nechá.
Nechci ji.
Na.
Spokojenej?
Tady někde to musí být.
Tos říkal na posledním kopci. Vypadá to úplně jinak.
Ne, je to určitě tady.
Sakra! Ztratili jsme se.
- Otis s Eddiem jsou vychcaný. - Cože?
Vodí nás dokola, abychom to zabalili a letěli domů.
Chcete se vrátit a mít všechno pro sebe?
Proč bych sem s ubožákem jako ty jezdil?
Neměl jsi na letenku, vybavení ani hotel.
Potřebovals tady pana bankéře.
Sklapni!
Máte s Tiên něco za lubem.
Něco ti řeknu, Otisi. I vám ostatním.
Já to zlato nepotřebuju. Jasný? Přišel jsem pro Norma.
Jsem tu pro Norma. Všechno ostatní je mi buřt.
Feťák a podrazák, pěkně děkuju. Seru na to.
Kam jdeš?
Jdu se na svah vykadit.
- Jasně, běž, synku. - Ukaž tu GPSku.
To nedává smysl.
Kurva, no tak.
Hej!
- Tati! Chlapi! - Co je?
Něco jsem našel!
- Zlato! - Sakra.
- Vemte lopatu!
Asi jsem našel to zlato! Zlato, táto! Našel jsem ho!
- Snad to je fakt ono. - Zlato!
- Kde jsi?
Nezakopni.
Sakra, doneste lopaty!
Doneste lopaty! Já to našel!
- Bacha, neupadni. - Jasně.
To mě poser!
Je to ono?
Jo.
Panebože...
Krucinál! Ty vole!
- Ukaž. - Jo, to je ono.
Ty vole.
Zkontroluj mapu.
Máme správné souřadnice.
- Jo. - Chlapi.
To je svatá země. Svatá země.
Že jo? Přesně tak.
Jo.
- Bože. - To je ono.
- Díky, bože. - To je ono!
Jo, to je ono, chlapi!
Vyfotím si to.
Ne! Nechceme důkazy.
- Schovej ten foťák. - Promiň.
Podrž to.
Paráda!
To je vono.
- Paráda. - Skvělý.
Chlapi, něco tu mám!
Něco tu je.
Hlásí mi to nález.
- Tady? - Jo.
Dobře.
- Jo, něco tam je. - Kurva fix!
To je ono.
Tady to je?
- Počkat, něco tam vidím. - Bacha na prsty.
- Otisi, je to tady. - Bacha na ruku. Vykopeme ji.
Pozor na ruce.
- To je víko! - Je tu držadlo.
- Kurva fix! - Utrhlo se?
- Jo, sakra. - Je zrezlé.
Neházej mi tu hlínu zpátky!
- Odhrab ji pryč. - No jo.
Chytneme ji. Vypadá jako...
Jo. Můžeme? Vytáhneme ji ven.
- Do prdele. - Počkat. Kde to je?
- No tak! - To si děláš prdel.
Převrátím ji.
Zlato? Leda pro blázny.
Pozlatilo nám to mozek.
- Jsme to ale pošuci. - Ne. Musí tu někde být.
Mám další nález! Tady něco je.
Kde?
- Tady. - Už jdu!
- Tady to je! - Už běžím!
- Vykopeš to? - Jo.
Tak jo.
- A další! - Bezva!
- Tady je další. - Už jdu!
- Přímo tady. - No jo.
- Chceš pomoct? - Ne.
- Další! - Ty vole!
Jsou tu všude okolo!
- Jdeme na to. - Tady.
- Hlásí mi je to všude kolem. - Kurva fix!
Dobrý. Dej si ji do kapsy.
- Já tu mám tři. - Já jednu.
Kopejte dál.
Jsou rozsypané po celém svahu.
Pojď, ťukneme si.
Ještě jednou.
Tady je taky jedna.
Asi se při sesuvu rozsypaly.
Něco vám povím.
- Co? - Co?
Zlatý voči, kurva fix!
- Zlatý voči, kurva fix! - Pojď sem!
Méďo, koukej kopat.
Naser si. Já nekopu, já to zlato hledám!
- Jdi někam! - Moulo.
- Bacha na prsty. - Kopejte dál!
Jedna cihla za čtyřicet pět tisíc. Celkem 17 milionů.
No jo.
Ale bez Normana odsud neodejdu.
Myslíš, že Normanovi sejde na tom, jestli ho najdeš?
Norman řekl, že to zlato mají dostat naši lidé. Pamatujete?
Co tím chceš říct?
Mělo by přispět k osvobození černochů.
Jo, osvobodí nás. Mě a tebe.
Tím myslím odškodnění.
Já už jsem odškodněnej.
A co naši lidi?
A co má rodina?
Nalož se svým podílem, jak uznáš. A my taky.
- Ale Norman to fakt řekl. - Vidíš? I Otis to ví.
Norman chtěl, aby to zlato šlo na dobrou věc.
Tobě se to řekne, Eddie. Jsi ve vatě. Prachy jsou ti fuk.
Nejsem ve vatě.
No jasně.
- Fakt ne! - Když myslíš.
- Jsem na mizině. - Jak to, Eddie?
- O všechno jsem přišel. - Kecá.
Kéž bych kecal.
Tak povídej.
No tak. Vyklop to.
Exmanželky, špatné investice, nedoplatky daní,
život na vysoké noze, pití. Byl jsem magor.
- Vyhazoval jsem prachy za kraviny. - Ale platils tenhle výlet.
Kreditkou, která jede na dluh.
A co ty tvé prodejny aut? Je na nich tvé jméno.
Ty mi nepatří.
Mé jméno má pořád v branži zvuk
a prodejci mají zájem,
ale až to přestane klapat, odkopnou mě.
Věřte mi. Nemám ani vindru.
Fakt. Mám holou prdel.
Kruci.
Promiň, brácho.
Pojďme najít Norma.
Rafan Norm nás čeká.
Sakra.
To je na hlavu.
Chlapi, něco mám.
Hlásí to něco velkého.
- Tady. Něco velkého. - Určitě?
Jo. Je to větší plocha.
Velký nález. Přímo tady.
Tady, kámo. Přímo tady.
Panebože!
To je...
Do prdele.
To je Norm.
Ty bláho.
Je to fakt Norm?
- Jo. - Kurva fix.
Tak jo.
Kurva fix. Dělej.
Ty vole.
Sakra.
Ahoj, Norme.
Jsme tu všichni, kámo.
Otis, Melvin, Eddie.
Mám tu i svýho syna Davida. Pojď sem.
Chvilku nám to trvalo, ale...
přijeli jsme pro tebe, jak jsme slíbili.
Ale až teď poletíme zpátky,
k nám domů,
bereme tě s sebou, brácho. Jdeš s náma.
Vaši už nežijou, to asi víš,
ale tvý sestry Janet a Kimm na nás budou čekat,
až přistaneme.
Vracíš se domů, brácho.
Vracíš se domů.
Ruku.
Požehnaný Bože.
Přicházíme k tvému milostivému trůnu
poděkovat za tento den,
kdy se naše rodina znovu shledala. Díky za přátelství...
a bratrství.
A prosíme tě, Bože, abys nás provázel na cestě...
a uzdravil naše srdce.
Modlíme se ve jménu tvého spravedlivého syna.
- Amen. - Amen.
Sakra. Co je to za zvuk?
Cikády.
- Cikády? - Jo.
Doma zní jinak.
Nejsme doma, synku.
Nejsme doma.
- Není ti nic? - Ne, dobrý.
Synku, sundej to ze mě.
- Dobrý. - Držím to.
- Nech to spadnout. - Pusť.
Podej mi vodu.
Doplň tekutiny.
- Smilování. - Ty bláho.
Unesu ještě tak 15 kilo.
- Jo. - To by bylo super.
Jestli má dřít jako mezek, musí dostat spravedlivý podíl.
- To je dobrý, tati. - Není.
Na stará kolena se z tebe stal
pěkný pošuk.
Jdi do hajzlu.
Kdyby tě tolikrát ošidili,
taky by ses naučil poznat levárnu.
Kolik potřebuješ?
Stačí tohle? Mám přidat?
Nestrkej mi to do ksichtu.
Pamatuješ?
Co říkal Norm o penězích?
Už si nepamatuju.
A já moula se snažím,
abyste se měli rádi jako dřív.
Chcete se navzájem pobít? Poslužte si.
Já myslel...
Doufal jsem, že zase budeme bráchové.
Ale tohle nás rozdělilo.
Bratrství jsi vyměnil za tohle, viď, Paule?
Ty bláho, on šmajdá i pozadu.
„Eddie, jsi černý jako vrána, ne bílý jako sníh.
A jako dřív platí i dnes,
bez peněz do hospody nelez.
Na to vemte jed.“
Máma mi povídala,
že peníze jsou kořenem všeho...
Kurva fix!
- Panebože! - To ne!
Eddie.
- Kurva. - Počkej.
- Otisi, stát! Jsou tu miny! - Eddie.
Je to minové pole!
Nehýbej se, Otisi.
To je dobrý.
Jsem tu s tebou.
- To je dobrý. - Bráchové.
Kristepane!
- Kristepane! - Co je?
Tati! Na něco jsem šlápl.
- Zůstaň, kde jsi. - Do prdele.
Nehýbej se, Davide.
- Davide! - Hej!
- Ani hnout! - Jste v pořádku?
No tak!
Tati, ne! Nestřílej! Můžou nám pomoct!
- Jen se vracíme do tábora. - Na něco šlápl.
- Je to roznětka? - To už by bylo po něm.
Nemusí vždycky vybuchnout. Ale může.
Můžeme vám pomoct. Podívejte!
Tak pojďte.
Davide,
nehýbej se.
Co s mým synem uděláte?
Teď už může jen zvednout nohu a doufat, že to nevybuchne.
Musí být ještě nějaká možnost.
Já o ní nevím.
Do hajzlu.
Jethro Bodine.
- Cože? - Kdo?
Velkej vidlák z Oklahomy. Pamatujete?
Stoupl na roznětku. Pamatujete?
- Jo. - Jasně.
A mýho kluka z toho vytáhnem
jako toho vidláka. Jasný?
Jo, to by šlo.
Dej mi to lano.
Kam můžu jít?
Přímo za mnou. Kontroloval jsem to.
Nepřenášej váhu na druhou nohu. Jinak jsme oba v prdeli.
Zůstaň, jak jsi.
Davide, chyť to lano.
Ovaž si ho kolem těla. Dvakrát.
Dělej. Dvakrát kolem těla.
Jo, to je ono.
Co nejvýš.
Podívej se na mě. Kams chodil na vejšku?
- Na Morehouse. - Jo.
A kdo tam taky chodil?
- No tak. - Edwin Moses. Ročník '78.
- A co dokázal? - Vyhrál dvě olympijské medaile.
- Jo. - Překážkový běh na 400 metrů.
Mezi každou překážkou udělal 13 kroků, ne 15 jako ostatní.
Davide, ten chlap lítal.
A co uděláš ty?
- Co uděláš? - Poletím.
- Jako kdo? - Jako Moses.
Chytněte všichni to lano.
Ustup dozadu, Otisi.
- Ty taky, Mele. - Jasně.
Dobře.
- Vezmi si to. - To je ono, cvaldo.
- Čapni to, cvaldo! - Jo.
Do prdele.
- Ať to nikde nevisí! - Napnout!
A teď každý...
to lano pořádně chytne.
- Dobrý? - Jo.
Jasný.
Až řeknu tři,
zatáhnete, co to půjde!
Jasně.
Rozuměli jste?
- Jo. - Jasný.
Tak jo.
Raz...
dva...
tři!
Pojď sem.
Bůh je velký.
Dobrý.
A teď...
Co? To kurva ne!
Všichni kolena. Honem.
- Tati. - Dej tu pistoli pryč!
Mele, prozradili jsme se.
No tak, hlavně klid.
Nestrkáme nos do vašich věcí. Půjdeme po svých.
Ten výbuch bude slyšet.
Někdo už sem určitě jede.
- Musíme vzít zlato a zmizet. - To myslíš vážně?
- Někdo musí pro Eddieho. - Ne.
Třeba americká ambasáda.
Nikomu to nesmíme říct.
No tak, zpomal.
Musíme pohřbít Eddieho.
Jsi snad hluchej?
Musíme vypadnout, Otisi.
- Já tu Eddieho nenechám. - Můžu vám pomoct.
Vážně?
Povídej.
Umíš oživit mrtvého?
- Svažte je tím lanem. - Ne.
Promluvme si o tom.
Otisi, teď neporoučíš ty, ale já.
Tati!
To na mě nezkoušej!
Zabil jsem mnohem lepší chlapy, než jsi ty.
Bez váhání tě provrtám.
Svaž je, Davide.
Chceš svůj podíl? Tak je svaž.
Chceš být pořád můj syn?
Tak se do toho pusť.
Počkej, chlapče.
- Tak jo. - Dej sem ruku.
A já ti věřila.
Jestli chceš něco říct, řekni to mně.
Ne mýmu synovi.
Něco vám řeknu.
Teď tu kurva velím já.
Teď... tu kurva velím já.
Teď tu kurva velím já.
Měj se, parťáku.
Odpočívej v pokoji.
Amen.
Eddieho rodina by měla dostat podíl.
Je to fér.
A David?
Je to můj kluk. Zaslouží si podíl.
Platí?
- Jo. - Dobře.
Nechápu, jak jsem na tebe mohl v baru žárlit.
Tvářil ses tak sebejistě.
A přitom jsi jen zbabělej posera.
Hedy, pořád ho ještě chceš? Jeho fotr nás zabije.
Sklapni, Seppo.
Tvého otce se bojím víc než min.
Držte už hubu.
- Jo, tudy. - Tudy?
Asi za den se dostaneme...
S tím oxykodonem opatrně. Ať nejsi závislák.
- Kde jsme to skončili? - Co třeba tady?
Ale Vinh měl...
Na Vinha kašli. Je domluvený s Charliem.
Nebo ne, podrazáku?
Jestli mi ani teď nevěříš,
zastřel mě...
spolu s nimi.
Co to sakra je?
Noční vidění. Mrkneme se, co se tu děje.
Potřebuju čůrat.
- Musí na záchod. - Nejsem hluchý.
Ženevské úmluvy tu neplatí,
ale na záchod snad může.
Rozvázal bys mi ruce? Prosím.
Když musíš, tak musíš.
Ale rychle.
Jdeme.
- Ke stromu. - Jo.
Davide. Nechtěl bys, abych se před tebou svlékala
za trochu lepších okolností?
Když jsi se mnou předtím flirtoval, chtěl sis jen vrznout,
nebo jsem tě fakt zajímala?
Vlastně mě pořád zajímáš.
Opustila jsi svou bohatou rodinu, abys pomohla lidem a dětem.
A jsi hezká. Nebudu lhát.
Tak mě pusť.
Dej mi deset minut náskok. Nic víc.
Nerad kazím romantickou chvíli. Ale je to fešanda.
Mele, odveď ji ke stromu.
Radši poslouchej tátu.
Stojíš za hovno. Nebalila jsem tě, jen chci utéct.
Nespala bych s tebou ani za nic.
Pusť mě!
Jasně. Chápu.
To se dalo čekat.
Mele, pořádně ten provaz utáhni.
- Jo. - Tati.
Tak jo.
- Sakra! - Vem mu pistoli!
- Sakra. - Mám ji.
Odtáhni ho sem.
- Seppo utíká! Pistoli! - Střílej.
Provrtám ti hlavu!
Já to věděl!
Zkurvenej feťák a podrazák.
Davide, nechápeš, o co Otisovi jde?
Hraješ mu do karet.
Tvá matka by se za tebe styděla.
Kurva, ty nejsi můj syn.
Pro mě jsi mrtvý. Slyšíš?
- Přines provaz. - Pohřbil jsem tě!
- Přines provaz. - Jsi zbabělec.
- Stojíš za prd. - Přines provaz, Davide.
Stůj na fleku a nic nenos.
Nikam kurva nechoď.
Pořádné dobrodružství.
- Pomůžu ti. - Není třeba.
Zvládnu to. Díky.
Čau.
- Sundejte to ze mě. - Kde je Eddie?
Zlomil si kotník. Nechali jsme mu tam jídlo a vodu.
Říkal, ať jdeme bez něj.
Je děsně paličatý.
- To nezní moc dobře. - No jo.
Neměl jsem vás pouštět samotné.
Mám na okrsku známého. Pošle záchrannou skupinu.
Nechceš si vydělat víc peněz, než bys kdy v životě měl?
Eddie si nezlomil kotník, co?
Ne. Pomoz mi.
Zabili jste ho?
Ne, proboha.
Šlápl na minu.
Otisi! Tady máš parťáky.
Nejsou to moji parťáci.
Hedy!
- Hedy! - Seppo!
Seppo!
Dejte nám naše zlato.
Prý máte jeho zlato.
Na to zapomeň.
- Vyměníme ho za vašeho přítele. - To není náš přítel.
- Cože? - Slyšels dobře.
Hedy, pomoz mi, proboha.
Davide, musíš mu pomoct.
Otisi...
Prosím.
Nechte ho žít.
- Kurva! - Kurva!
Můžeme se rozdělit.
Je tu dost pro všechny.
Chcete dělit něco,
co už je naše?
Co říká?
Ty se mi líbíš.
Černošský patolízal.
- To je pro vás, zbytek pro nás. - Cože?
Jsme Američané.
Když se nám něco stane, máte mezinárodní průšvih.
Nechceme nikoho zabít... prozatím.
Slyšels ho.
Nikdo nic nedostane. Nic!
Černý patolízale, tohle patří Vietnamcům.
Bereme, co nám patří.
Jak to, že vám to patří?
Na té zlaté cihle stojí „USA“.
A to jsi ty?
To si piš.
- Stojí tam „USA“, ale nevěřím tomu. - To teda věř.
Co jste zač?
- My? - Jo?
Vietnamští vojáci.
Fakt? A kde máte uniformy?
Na ty kašlu.
Calley. Říká ti to něco, brácho?
Tak zaprvý, nejsem tvůj brácha.
A Calley? Tak se říká Kalifornii.
Blbče.
Nemyslím nějaký stát,
ale plukovníka Calleyho. Znáš My Lai?
Jo, znám.
Zabíjeli jste
nevinné děti.
Vraždilo se na obou stranách.
Tak jdi pižlat jídlo hůlkama.
- Klid. - Ne, seru na něj!
„Vraťme Americe její lesk.“ Já ti ukážu!
- Do prdele! - Simone!
Chavy!
Simone!
Rychle!
Chavy!
Kde je Norm?
Koupil to. Je po něm.
Đi đi mau! Rychle pryč.
- Běž! - Đi đi mau!
Jen běž. Já to zvládnu.
Dobrý, v klidu.
- Melvine! - Jo.
- Přines lékárničku. - Jo.
A mobil.
Je mrtvý!
- Dobrý. Natoč se. - Otisi.
Pootoč se. Je to čistý průstřel.
- Tady zatlač. - Seppo.
Já vím, chlapče. Vydrž.
Tlač. Nepovoluj.
Pořádně dýchej. Znovu.
Pokračuj. Zmáčkni tohle.
To je ono. Stiskni to!
Pořádně to zmáčkni. No jo, já vím.
Já vím. Vydrž.
Dej ruku pryč! To je ono. Musí se to utáhnout.
Čistý průstřel.
- A je to. - Hej!
- Vydrž. - Nebuď měkkota.
Dobrý, vydrž.
Jak na tom je?
- Přežiješ to. - Jak je na tom?
Je to jen štípnutí.
- Nezvorej to. - No tak.
Pochlap se!
- Dobrý. - Hele...
Ten rákosník přijede do města
a schrastí bandu místních drsňáků.
Komu voláš?
Tiên. Ta nás odsud může dostat.
- Co to děláš? - Co to...
- Měl bych ti ustřelit palici. - Tak to udělej.
Nic na tom není, parťáku.
Nepokoušej mě, magore.
Co to s váma je?
Bratře.
V nádrži je jen trochu benzínu.
Snad to bude stačit na cestu ke zřícenině chrámu.
- Je to pár mil. - A co tím získáme?
Pokud s nimi chcete bojovat, potřebujete opevnění.
Otisi, Tiên se spolčila s Vietkongem. Pochop to.
Proto o tom zlatě věděli.
Celé to byla léčka. Melvine?
Znáš Tiên?
Ne.
A ty mu věříš?
Poslouchejte.
Projdeme džunglí k řece.
Až k vesnici Hng Ng.
Počkáme do setmění. Pak ukradneme člun
a proplujeme skrz Tân Châu.
- To ne! - Tân Châu.
Tam nedojdeme. Je to odsud přes 30 kiláků.
Copak, cvaldo, jsi líný?
David to s tou nohou nezvládne.
David už mě nezajímá.
Je to tvůj syn.
Můj syn...
je zrádce.
Jsi s námi, nebo ne?
Pořád mi patří můj podíl. S tím jeho naložte, jak chcete.
Poslouchej, ty cvoku.
- Norman by nechtěl, abychom se rozdělili. - Máš recht.
A já se rozhodl jinak. A musím s tím žít, Otisi.
Rafan Norman už nežije. Chápeš?
Já se rozhodl takhle.
Mějte se!
„Hospodin jest můj pastýř, nebudu míti nedostatku!
Na pastvách zelených pase mne!
K vodám tichým mne přivodí! Duši mou občerstvuje!
Vodí mne po stezkách spravedlnosti pro jméno své!
Byť se mi dostalo jíti přes údolí stínu smrti,
nebudu se báti zlého, neb ty se mnou jsi.
Prut tvůj a hůl tvá, toť mne potěšuje.“
Můžu vám pomoct dostat to ze země.
- Pak dostaneš podíl. - Kolik to je?
Milion.
My ho taky chceme.
- Vážně? - Jo.
Tak jo.
Rovnou hoď to zlato do aukce.
A co mám dělat? Hedy, Simone,
na to drama s Paulem a na ten únos zapomeneme.
A co Seppo?
Viděli jsme, co se mu stalo. Šlápl na minu.
Tak rychle, abychom si rozuměli.
Náš podíl bude taky milion?
Kurva fix!
Půl milionu.
Mně to zlato neseberou. Tentokrát ne.
Tentokrát mě nepřevezou. Nedám se obalamutit.
Chavy.
Quâne!
Jeden šel tudy.
- Ostatní odjeli tímhle směrem. - Dobře.
Thuongu.
Vezmi tři chlapy a jdi za nimi.
Vy tři.
Za mnou.
Jdeme!
Tahle píseň je pro bratra Marvina Gaye
a černé bratry z 1. pěší divize.
Velkou červenou jedničku,
2. prapor, 136. pluk.
Hezký den, pánové.
Jsou to trotlové a srágory.
Paul je silnější. Kdepak.
Na Paula nemají. Nemůžou za to.
Narodili se jako poserové. Otis a ta jeho šlapka.
Zloději aut, spratci a lupiči.
Mý zlatý cihly ale neuloupí.
Kdepak. Na Paula nemají.
Nenechám se znova ožulit.
Chtěli mě obalamutit.
Ale Paul se nedá. Už ne.
Ne.
Ty hnusný svině.
Poštvali proti mně mýho syna.
Mou vlastní krev. Sakra.
No...
uvidíme, kdo to nakonec přežije.
Je mi fuk, co tvrdí úřad pro veterány. Beztak vědí prd.
Jsou to nejhorší felčaři na světě. Prý mám zhoubný nádor. Hovno.
Zhoubní jsou leda tak oni.
Tohle zasraný místo...
mě vykoupalo v Agentu Orange, rakovinotvorném herbicidu.
Zkurvený velení ho sem nacpalo fůru.
Rozprášili ho do vzduchu, do vody,
do mý krve, mých buněk a do mý zkurvený duše!
Ale já na tu sračku neumřu.
Paula prostě nezabijete.
Slyšíte?
Paula nezabijete.
Ani americká vláda mě nesejme.
Sám si vyberu... kdy...
a jak umřu.
Jasný?
Třikrát jsem tu bojoval a nezabili jste mě,
tak mě kurva nezabijete ani teď.
Jasný?
Jasný.
- Pořádná bolest, co? - Jo.
Díky.
Poděkuj strejdovi Melvinovi.
Díky, starý páky.
Hedy, má horečku. Rána se asi zanítila.
Dej na něj pozor.
Nech mě!
Rychle!
OTEVŘÍT PO MÉ SMRTI
Co se mezi tebou a otcem stalo?
Jacklyn.
Kdo je to?
Má matka.
Máma...
Měla strašně komplikovaný porod.
A nepřežila?
To mě mrzí.
Nic mi do toho není.
Táta...
Miloval ji víc než mě.
A často mi to připomínal.
Nenáviděl mě od chvíle, kdy jsem se narodil.
Byla to má vina.
Měl jsem místo mámy umřít já.
Zkurvenej had. No tak.
Do prdele!
Bože, ty jsi ale šibal.
Pojď k tátovi.
Do hajzlu.
Máš ho jen pro sebe, Norme.
Život je prevít!
Jestli umřu, tak jako chlap.
Morálka a etika.
Takhle mluvil Norman.
Pořád ho v duchu slyším. Říká, že mám konat dobro.
Ten měl v životě jasno.
My ve Vietnamu neumřeme.
Jde se do bitvy, parťáku.
Bráchové.
Páni, já usnul jak mimino.
Ale Bůh mě probudil.
Ptám se ho, proč mě budí.
A on na to: „Paule, ser na ty sráče.
Oklep se a jdi dál.“
A já na to: „Co prosím, Bože?“
A Bůh zvýšil hlas, neječel,
ale přidal do nebeského hlasu trochu basu a povídá:
„Ser na ně, Paule. Nevědí, která bije.
Dělej, jak uznáš. Ukaž, že máš pravdu.“
Co tu děláš, kámo?
Chci si promluvit.
O čem?
Vždyť víš.
Běž pryč.
Prosím.
No tak, nech mě.
To nemůžu, Paule.
Musíme si to vyříkat.
Normane!
Hej!
A je to.
Byla to nešťastná náhoda.
O nic nejde, parťáku.
Nešťastná náhoda.
Odpouštím ti.
Slyšíš?
Odpouštím ti.
O nic nejde.
No tak.
No tak, Paule. No tak, brácho.
Odpouštím ti.
Bůh je láska.
Láska je Bůh.
No tak, teď jsem tu.
Jsem tu. O nic nejde.
Já tě znám, parťáku.
Umřel jsem pro tebe.
Kopej dál.
Nemáš šanci.
My nemáme nikdy šanci.
Kde je zlato?
Vzal si ho Rafan Norman.
Patřilo mu.
A kdo je to?
Jeden drsnej černoch.
Kde jsou ostatní vojáci?
To nikdy nepovím.
Jsme bráchové.
Nezradíme se.
Bojovali jsme v nemorální válce, pro cizí prospěch
a za práva, která jsme nedostali.
Jsou to mí bratři.
Zabils mi bratra.
To ano.
Nemluv o mém otci.
Bůh je mi přítelem a Ježíš též.
Vytvořil pro nás tenhle svět.
Dal nám všechno.
A chce po nás jen to,
abychom si navzájem dali lásku.
- Můj bratr Marvin. - Jsi opilý?
Nikdy jsem nebyl střízlivější.
Kopej!
Už je dost hluboká.
Tak jo.
Nemluv o mém otci...
Přidej!
Bůh...
Přidej!
...je můj přítel a Ježíš též.
Přidej!
Miluje nás.
Přidej.
I když to třeba nevíme.
A odpustí nám naše hříchy.
Dobrý, tam nahoře?
- Dávej bacha. - Jasně.
Všechno v cajku.
Po válce zjistíš, že vlastně nikdy neskončí.
Ať už ve tvé hlavě nebo doopravdy. To jsou jen drobné rozdíly.
Mně to povídej.
Pokud umřu, pošli můj podíl sem.
Jeden z vás by si ji měl vzít.
Já ji nechci.
V životě jsem nevystřelil.
Určitě minu, zvlášť s tou nohou.
Viděls tátu?
Asi ho našel Desroche.
- Kdo? - Tvůj krajan.
Domluvil s námi ten kšeft, ale asi nás podrazil.
Mohla bych se u něj přimluvit.
Zkus to.
Jsi připravený?
Už jsem ve Vietnamu byl.
Pokud to přežijeme, naučíte mě to.
Přežijeme.
A možná někdy přijedu do Paříže a ukážeš mi Champs-Élysées.
Cože?
Elysejská pole. Tu velkou ulici.
Champs-Élysées.
- Platí? - Jo.
Nezapomeňte náš plán.
Jistě.
VRAŤTE AMERICE JEJÍ LESK
Máte hezkou společnici.
Můžeme mluvit po našem. Jsem Francouzka.
Tihle muži jsou součástí vietnamské historie.
Takže to patří jim.
Víte, jaké podstoupili oběti?
To my všichni.
Barva pleti nerozhoduje.
Je to prostě obchod.
Co říkal?
Že zelené bankovky jsou víc než černá kůže.
- Máte i Normanův podíl? - Ptá se na Normanův podíl.
Těžko říct.
Norman se jen tak s někým nedělí.
- Můžu se na něco zeptat? - Ano.
To jste upekl s Tiên?
Tiên je chytrá žena, ale na takovou akci
nemá apetit. Nic o tom neví.
Je stejně nevinná, jako vy hloupý.
Tak si to zlato vezměte.
A odejděte v míru. Sbohem.
Jen si vezmeme, pro co jsme přišli.
Dobře.
Hajzlové!
Rychle!
- Nic necítím. - Do prdele.
Prošla ti skrz.
- Přežiješ to. - Dej pozor.
Granát!
Ne!
Tví parťáci jsou mrtví.
Zbyls jen ty.
Fuj.
Kde je zlato?
Bratři neumírají,
naopak se množí.
S dovolením.
To je šílený!
Kmotříčku, bude to dobrý.
Drahý Davide.
Synku...
Jestli to čteš, znamená to, že jsem v pánu.
Dal jsem tento dopis svému nejlepšímu příteli,
tvému kmotru Otisovi,
když jsme se vrátili do Vietnamu.
MUZEUM VÁLEČNÝCH OSTATKŮ
Vrátil jsem se, abych se postavil svým démonům, kteří trýznili i tebe.
Nedával jsem ti najevo dost lásky.
Bratr Norman nám vždycky říkal, že se musíme milovat.
V tom jsem tě zklamal.
Můžu jen říct...
Mrzí mě, že jsem ti ztrpčoval život.
Věř mi.
Právě přišlo tohle.
Nebyla to tvá chyba.
Některé věci se o mně nikdy nedozvíš a nepochopíš je.
CISSY COOPEROVÁ DVA MILIONY DOLARŮ
Kéž bych mohl vrátit čas...
NA PAMÁTKU PADLÝCH VE VÁLCE VE VIETNAMU.
Ale nemůžu.
NEZAPOMENEME.
To nemůže nikdo.
- Pozor! - Pozor!
Rád bych se s vámi o něco podělil.
Černošský voják Eddie nám právě poslal šek na dva miliony dolarů!
- Pozor! - Pozor!
Já řeknu „na černošských životech“, a vy „záleží“!
- Na černošských životech! - Záleží!
- Na černošských životech záleží! - Na černošských životech záleží!
LÁSKOU PROTI BOMBÁM
Díky, že jste sem v tento smutný, ale krásný den přišli.
S radostí oznamuji, že tyto tři miliony dolarů
byly věnovány jménem mého zesnulého kolegy Seppa Havelina.
Budeme i nadále odstraňovat miny a bomby,
ale také zlepšovat životy všech jejich obětí.
NADACE SEPPA HAVELINA
Na věčnost a zpět,
tvá drahá matka Jackie a já...
tě budeme navždy milovat.
Věř, že jsem tě vždy miloval, synu.
Tvůj otec.
Táta.
Otisi.
Nemohl jsem odjet bez rozloučení. S vámi oběma.
Otče.
Chybíš mi. Moc tě miluju...
Já tebe taky.
Zachránit duši Ameriky.
4. DUBNA 1967
Byli jsme přesvědčeni, že se nemůžeme zaměřit pouze
na některá černošská práva.
Jsme naopak toho názoru, že Amerika se nikdy neosvobodí
a nezachrání sama před sebou, dokud potomci otroků nesetřesou
pozůstatky svých okovů.
Souhlasili jsme s Langstonem Hughesem,
černošským bardem z Harlemu, když napsal: „Ó ano,
řeknu bez příkras, Amerika mi nikdy nebyla domovem.
Však věřím a zapřísahám vás, že jednou bude dobrým přístavem!“
PŘESNĚ ROK NATO
BYL MARTIN LUTHER KING, ZAPŘISÁHLÝ KRITIK VÁLKY VE VIETNAMU,
ZAVRAŽDĚN V MEMPHISU V AMERICKÉM STÁTĚ TENNESSEE.
Buďte opatrní.
NETFLIX UVÁDÍ
Hustý!
Stop!
Překlad titulků: Jakub Ženíšek