Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PŮVODNÍ FILM NETFLIX
VÍTEJ, BLANCO DÍAZOVÁ
Blanco! Pospěš si, budeš mít zpoždění.
- Zavolala sis taxík? - Jo.
Bude tady každou chvíli. Ty tady teda máš nepořádek. To uklízet nebudu.
- Budeš, za to tě přece platí. - Ty jsi tak drzá!
Tak hezká a tak hubatá.
Povím to tvojí mámě!
- Dobré ráno. - Víte, kam jedeme?
Plánuji cestu do…
- Do Humanistické školy. - Ano.
Dáme si závod.
Jeďte za ní, dělejte! Rychle!
Na kruhovém objezdu se otočte.
Pokračujte doprava.
Odbočte doprava.
Hele, Blanca.
- Je vážně dobrá. - Stihla to.
- To je moje místo. - Promiň.
Vypadni z mýho místa.
- Ahoj. - Ahoj.
Přijíždíte do cíle.
Dorazili jste do cíle.
Remíza.
Skončili jsme?
Jo, díky.
Jestli to Lauře uděláš znovu, budeš litovat.
- Co? To nechápu. Kdo je Laura? - Počkej tady.
Pojď.
Tohle je Laura.
- Aha. - Myslím to vážně.
Hej, to bylo skvělý. Fakt.
Díky.
Začali jsme o hoďku a půl později, režisér odmítnul boty. Že prý jsou moc rychlý.
- Moc rychlý? Jak jako moc rychlý? - Nevím, taky to nechápu.
Změnila jsem to na kozačky, v těch chodím pomalu.
Ne, tady testovat nesmíš, co tě to napadlo?
- Pardon. - Oukej.
- Šéfová? - Jo?
Taky se pořád ptal, kde ksakru jste.
- Kam to neseš? - Na plac, chce to rejža.
- Copak, Mary? - Dobrý den.
Nerada vás obtěžuju a nechci to na ni prásknout, ale…
- Co udělala? - Blanca mě neposlouchá.
Měla si u sebe uklidit. Víte, co mi řekla? Ať to udělám já, protože mi za to platíte.
Oukej, počkejte chvilku.
Nikdo mě neposlouchá. Kolikrát jsem říkal, co chci v téhle scéně?
Vážně? Rychlé boty?
- Vážně? - Počkat. Dejte mi chvilku.
Nebudu čekat. Musíme to vyřešit, točíme tu film.
- To dám radši výpověď. - Počkejte, Mary. Vy končíte?
- Ne… - …už po miliontý, balerínky!
- Rychlý boty, aby… - Co?
- Ernesto nedorazí, má nemocnýho psa. - Prosím?
A upřímně, pokud se ke mně bude takhle chovat…
- Oukej. - Mrzí mě to.
- Klid. - Žádnej klid.
Řekni tomu člověku, aby prosím…
Je mi fuk, jestli mu chcípne pes, na zkoušku tady prostě bude.
Mary, uděláme to takhle. Vezměte si týden placeného volna. Teď nemůžu mluvit, dobře?
- Už potřetí nedorazí na zkoušku. Co teď? - Seženeme někoho jiného?
Určitě?
Miluju vás, šéfová. Jste nejlepší.
Díky. Jak je, Beto?
- Jak se daří? - Vše při starým.
Jako obvykle? Rum s kolou, dobře promíchat.
Hej. Mrkej na to.
Ty dvě holky. Takový tu běžně nevidíš. Koukej na ně.
Proto jsem to tu měl rád.
Nespustí z tebe oči. Jdou sem!
- Ahoj. - Ahoj.
- Vsadily jsme se s kamarádkou. - Já jsem ta kamarádka.
Prý jste hrál v tom filmu…
Anonymita a další prokletí. Ale podle mě jste to vy nebyl.
Tomu herci z toho filmu se přihodilo něco dost zvláštního.
- Nebo jste to vy? - Gratulace, vyhrála jste.
Můžeme se s váma vyfotit? Nemusíte se hnout z místa, dáme selfíčko.
Říkám vám, nejsem…
Promiňte, chci být o samotě. Díky.
Koupíme vám drink, zajdeme do klubu, bude to cool.
Víte vy co? Vaše ztráta.
Co je to s tebou?
Mary?
Jsem doma.
Mary?
Je pozdě. Jdi si lehnout do postele.
Mary chtěla dnes dát výpověď. Dala jsem jí týden volno.
Opustí nás, Blanco.
Zítra tě v půl sedmé vezu do školy.
Ne, počkej. Beto…
Beto, pojď. Počkej, spadneš.
Nech tady tu flašku. Je tvoje. Slibuju, že ti ji příště dám.
Pojď. Jsi v pořádku? Určitě?
Bude lepší, když tu to auto necháš. Vezmi si taxíka.
Ať se mýmu oblíbenýmu herci nic nestane.
Dobře. Tak jdi.
Copak nechápeš, že to bez Mary nezvládneme?
Netvař se tak smutně. Myslím to vážně. Přemýšlej o tom, prosím.
Hezký den.
A zavři dveře. Hej! Vrať se! Blanco, vrať se.
Klidně se mnou nemluv, ale budeš mě poslouchat. Zavři dveře.
Opovaž se s nima prásknout.
Nepřibouchla jsi je, Blanco.
Nedivím se, že má průsery. S takovou mámou.
Děkuju, zlato. Měj se hezky.
- Prosím? - Beto? To teprve vstáváš?
Ne, samozřejmě ne. Už nastupuju do auta.
- Přijeď rovnou do kanclu. - Budu tam tak za…
půl hoďky. Čau.
- Nikdo vás neviděl. - Všichni nás viděli.
- Ne. - Přede všema mě ztrapnila.
Neztrapnila, neboj.
Mámy jsou otravný, co?
- Něco pro vás mám. Bude vás to zajímat. - Ukaž.
Blanco. To určitě vyhraješ.
To jako fakt? Proto jsi tady? Nemůžu se účastnit, jsem moc mladá.
- Můžeš. Když tě zapíše máma. - To určitě.
Co? Já se účastním. Napadlo mě, jestli mě nenaučíš nějaký svoje triky.
Nehodíš se na to.
- Proč? - Provokoval mě.
Abys věděla, hodím se na to víc než ty. Zapiš se. Nebuď poseroutka.
Díky, Fabi.
Můžeš vyhrát sto tisíc pesos.
Zmrzlina za sto tisíc pesos. Tomu říkám parádní život!
- Jsou to výhry celkem za sto tisíc pesos. - Jedna z nich je zmrzlina, ne?
No tak, jdi do toho.
Máma by se zbláznila, kdyby věděla, že jezdím na kole.
Kde je moje auto?
Sergio. Věc se má tak…
Nechal jsem ho za barem. Ještě neotevřeli.
Vzpamatuj se. „Pomoz mi ti pomoct a pomůže ti Bůh.“ Tak zní to pořekadlo.
- Chtějí tě na casting do filmu. - Ne.
- Proč? - Říkal jsem ti, že už nechci být herec.
Dlužíš mi prachy, jasný? Až mi je vrátíš, dělej si, co chceš.
Ale do tý doby…
- Co to je? - Tvůj životopis a fotka.
Vytáhni to.
- To jako fakt? - Udělal jsem ti laskavost.
Zeptal jsem se, kde natáčí. Musíš to osobně předat produkční.
- A navíc pojedu s tebou. - Ani omylem.
- Beto, to je ona. - Ta produkční?
- Jo. Hej, nemůžete zacouvat? - To nemůžu, pane. Je to nezákonné.
- To točí tady? - Za koho mě máš, chlape?
- Ty se mi zdáš. - Nemůžete to otočit?
To je zakázané. Dostal bych pokutu.
- Neříkejte, že jsem se neptal. - Co?
- Jdeme! - Hej!
- Pojď. Zdravím. - Opatrně, můžete spadnout.
- Pardon. - Špatnej song.
- Díky. Promiňte. - Dělej.
- Perfektní, Migueli. - Měl jsi zastavit, Aniceto! Nezaplatili!
- Rychle, nestihneme to! - Opatrně, hlavně nespadněte…
Paní Fernando. Promiňte to vyrušení.
- Šéfová! - Musíme jet.
Samozřejmě, pojedu s vámi. A je to. Opatrně.
- Co tu děláte? - Jen jsme se byli projet. Povídám:
„No jo, vždyť oni tu točí a dělají casting.“ Že jo?
- Jo. - Představuju vám…
- Beto! Pojď sem, prosím. - Šéfová... To je Alberto Díaz.
- Znám ho. - Je ideální na roli otce.
- Dej jí… - Je to vážně stará fotka.
Dej jí to. Promiňte, když je nervózní, dostane do rukou křeč.
- Jo, tohle je jeho… - Životopis.
- Aha. - Hercův životopis. Je to…
- Promiňte. - Vypadá skvěle.
- Vidíš. - Hej!
- Co to je, pánové? - Tady jste, vy šmejdi!
- Počkejte. - Koukejte zaplatit!
Dost! Nechte mě na pokoji.
- Musím jít. - Pardon. Sergio Juárez. Dáte mi chvilku?
- Jsem jeho manažer. Je můj klient. - Dobře.
Pánové, casting probíhá v Del Valle, ne tady.
A tohle mi pošlete e-mailem. Dej jim mou adresu.
- Jo. - Už fakt musím.
Ne, počkejte! Vizitka je uvnitř…
SERGIO JUÁREZ – MANAŽER TALENTŮ
Jaký jsi měla den?
- Co ty, Lau? - Dobrej, děkuju. Co váš film?
Spěje ke zdárnému konci, díky.
- Tak se jí už zeptej! - A na co? No tak, na co?
Tak jo. Zjistily jsme, že se pořádá obří závod v BMX.
Blanca je výborná. Určitě by vyhrála. A navíc jde o obrovskou výhru.
- Je výborná? - Jo.
Takže ty jezdíš na kole? Proč? Víš, že jsem ti to zakázala.
Ne, nešeptejte si!
Co ti řekla? Lau, co ti řekla? Ven s tím!
Blanca mi řekla, že nemůže za to, co se stalo jejímu tátovi.
Ale tohle s tím přece nemá co dělat. Vážně nemá.
Prostě máš zaracha.
- Ale tohle je pro ni strašně důležité. - Řekla jsem ne. A ne znamená ne.
Tak jeďte!
Musí to jít jinak. Podle táty se dobrá příležitost vyskytne jednou za život.
Ano.
Ale Santiagovi se nelíbili, Valerio. Ani jeden z nich.
- Zfalšujeme její podpis. - To nejde. Musí mě zapsat osobně.
Tak potom...
Nechápu, že žádný herec ve středním věku nemá čas. Vybrala jsem si špatnou kariéru.
Může nás obě zapsat moje máma.
Tvoje máti je ještě horší než moje, Lau. Bez urážky.
Víš ty co? Posuneme harmonogram dopředu.
Můžeme dát bráchovi knír a převlíct ho.
- Vždyť je mladší než my. - No a? To nikdo nemusí vědět.
Všechny scény s tátou natočíme později.
Už vím! Musíme najít tátu.
- To ti říkám pořád. - Tak to nemyslím. Pojď, vysvětlím ti to.
Oukej.
- Uděláme casting na mýho tátu. - Já ti nevím, Blanco.
- Nezdá se mi to správný. - Fajn, tak nebudu soutěžit.
Ne, nerozčiluj se. Ale jestli to tvoje máma zjistí, obě nás zabije.
A když to zjistí ta moje, zabije nás taky. Ne.
- Hotovo. - Dobře.
Ne, počkej. Tady. Takhle.
Blanco, pospěš si! Odcházím.
Počkej. Testuju. Blanco, vážně to chceš udělat?
- Haló? - Podívej na ten název agentury.
JOLLYWOODSKÉ HVĚZDY
Jollywoodské hvězdy. Jak vám můžu pomoct?
- Haló? - Je tohle Sergio Juárez?
K vašim službám.
Volám vám, protože pořádáme obrovský casting.
- Zavěs! - Potřebujeme jednoho z vašich herců.
Odbočte vpravo na ulici Allende.
- Hej, to jste vy. - Ne.
- Ten film zbožňuju. Slušelo vám to tam. - Ne, kéž bych to byl já.
- Proč řídíte tágo? - Ne, to jsem vážně nebyl já.
Aha. Něco se přihodilo vaší dceři, že jo? Trochu si to pamatuju.
Trochu si to pamatujete?
- Bylo to příšerné. - Můžete mě vyhodit tady.
- Ne. Promiňte… - Jo, vyhoďte mě tady.
- Prosím? - Mám pro tebe casting. Zní fakt důležitě.
Snažil jsem se tě sehnat, superstar. Připravenej na casting?
- Jo, souhlasil jsem přece. - Doraž včas. Buď tam přesně ve čtyři.
Souhlasil jsem. Čau.
To je perfektní. Jde ti to skvěle! Bezva! Pojď ke mně!
TADY SE POSAĎTE
Haló?
Zdravím.
VEZMĚTE SI SCÉNÁŘ ČTĚTE VĚTY OZNAČENÉ ŽLUTĚ
NEVSTUPOVAT
- Pojďte dál. - Dobrý den.
TADY SE POSAĎTE
- Zavřete dveře! - Promiňte.
Posaďte se.
TADY SE POSAĎTE
- Začněte. - Můžete trochu posunout to světlo?
Když to nedokážete i s ním, pak ta role není pro vás.
Ne, fajn, zvládnu to. Samozřejmě.
Promiňte, jste v pořádku? Váš hlas zní nějak divně.
- Ano… jsem trochu nemocný. - Co vám je?
Aha. Co vám je? Hrál jsem v seriálu záchranáře. Můžu se na vás mrknout.
- Ne, zůstaňte sedět. Mám vzteklinu. - Vzteklinu?
- Tu jsme v seriálu nikdy neměli. - A akce!
„Přidej se ke mně a já dokončím tvůj výcvik.“
„Nepůjdu s tebou.“
„Nevíš nic o Temné straně Síly!“
Tohle jsou dialogy z filmu?
Ano. Tedy tak trochu.
Jsou součástí jednoho filmu. Je to problém?
Ne, v pořádku.
„Nevíš nic o Temné straně Síly. Obi-Wan ti neřekl, co se stalo s tvým otcem!“
„Řekl mi toho dost.
Řekl mi, že jsi ho zabil.“
„Ne… já jsem tvůj otec.“
„Ne. To snad ne! To není pravda!“
„Nahlédni do své duše a uvidíš, že je to pravda.“
Co? „Ne! Ne!“
„Přidej se ke mně a budeme společně vládnout galaxii jako otec a syn.“
Galaxii?
Je tohle mexický film?
Můžu to zkusit znovu?
- Nemusíte mi tu roli dát. - Hledáme někoho…
- Můžu být osvětlovač. - Byl jste výborný. Byl jste…
Kostýmy. Kostýmy mi jdou. Fakt. Dneska jsem se oblékl sám.
Dobře. Ozveme se vám. Casting ještě neskončil.
- Nemáme nic. - Vážně, Sherlocku?
Sherlock? To není Sherlock. Jmenuje se Alberto. A ani nedorazil.
Tady. Jsme na místě.
- Je tady! Na místa. - Kdo?
A Sherlock je film.
Zdravím.
Jsem tu kvůli castingu.
- Haló? - Zavřete dveře!
TADY SE POSAĎTE
To světlo je trochu moc, ne?
- Začni. - Vaše jméno?
Alberto Díaz.
A akce!
„Přidej se ke mně a já dokončím tvůj výcvik!“
„Nepůjdu s tebou.“
„Nevíš nic o Temné straně Síly. Obi-Wan ti neřekl, co se stalo s tvým otcem!“
„Řekl mi toho dost. Řekl mi, že jsi ho zabil.“
- „Ne… já jsem tvůj otec.“ - „To není pravda.“
„Nahlédni do své duše a uvidíš, že je to pravda.
Můžeš zabít Císaře. On to předpověděl.
Přidej se ke mně a budeme společně vládnout galaxii jako otec a syn!“
- „Ne.“ - „Nic jiného ti nezbý…“
Ale ne. Co teď?
Máme technické potíže.
- Co má tohle být? To myslíte vážně? - Ne!
- Neodcházejte! - Byl jste nejlepší!
- Prosím! - Jste naše poslední naděje!
Vrátí se v tom filmu Sherlock zpátky?
Musí to být Alberto. Dokonce máme stejné příjmení.
Alberto nás nebude nikdy brát vážně. Načapal nás.
- Co tady děláte, holky? - Nic!
Tak nebuďte tak vylekané a neblbněte. Volala tvoje máma, Blanco.
- Nemůže tě vyzvednout, máš si vzít taxi. - Jak jinak.
- Jasně. - Oukej.
- Myslela, že budeš naštvanější. - Ne, já to naprosto chápu.
- Zavolej si ho, už je pozdě. - Jo.
- Vím, jak nás Alberto vyslechne. - Jak?
- Je řidič v tý aplikaci na taxíky. - Bezva!
- No a? - Jednou mě vezl.
- No a? - Můžeme ho tam najít.
JOLLYWOODSKÉ HVĚZDY
Sergio.
- Sergio! - Takhle mě neděs, čéče!
- Co je? - Přišel jsem si pro auto.
Napřed mi řekni, jak to dopadlo.
Byl to fórek desetiletejch holek. Příště zjisti, o co vlastně jde.
- A změň název agentury. Je to směšný. - Fakt?
Kdybys to zvednul, uslyšel bys… grandiózní hlas.
Zněl velmi vážně a profesionálně. Nevěděl jsem, že jde o nějaký holky.
A na ceduli mi nesahej. Nejlepší rozhodnutí v mým životě.
Když jsem si ji objednal přes telefon. Díky tomu mě každý zná.
- Dlužíš mi 80 tisíc pesos… - Jo, já vím.
Dokud mi je nevrátíš, tvůj čas je můj. Capisce?
Koukej mít dobrý hodnocení! Jinak ti to auto vezmu. Beto! Vezmu ti ho.
Svůj osud jsem si nevybral, ale aspoň se můžu pokusit udělat něco pro to,
aby ostatní nepostihlo to samý. To neznamená, že chci o cokoli přijít.
Střih! Přesouváme se!
Mám jen čtyři možnosti na roli otce.
- Dejte nám čas. Hledáme ho. - Kdo ti řekl, ať přesuneš ty scény?
To já. Abychom měli víc času.
To byl geniální nápad.
- Proč jako tleskáš? - Protože se vám ten nápad líbil?
Ptáš se mě, nebo mi to říkáš?
- Říkám. - Perfektní.
- Změníme to. Hned si promluvíme. - Dobře.
Jime, co ten oheň?
Koupila jsem Blanquitě dárek. Bude se jí líbit.
Pohlídej to. Hned jsem zpátky.
- Vidíte, že… - Dobře, do toho. Zapal to.
Hledat.
Hledat… Zrušit.
- Blanco, zruší ti účet. - Máš lepší nápad, Sherlocku?
Neříkalas, že je Sherlock film?
Tady je. „Vyzvedne vás Alberto Díaz.“ Bude tady za tři minuty.
- Cože? - Tady je jeho číslo.
- Oukej. Rychle! - Je tady. Dělej!
Honem!
- Kolik si měsíčně vyděláte jako taxikář? - Proč?
- Máte lepší nabídku? - Vlastně jo.
- 100 tisíc pesos. - Výhry za 100 tisíc.
Proč mě přerušuješ?
- To jste vy. Hned vás vezu nazpátek. - Dáme vám jen jednu hvězdičku.
No tak. Do parku je to kousek.
- A můžeme vyhrát 100 tisíc pesos. - Ve výhrách.
- Jde o závod v BMX a… - Cože?
- Cyklistický závod. - Extrémní dráhová cyklistika.
Jde o to, že moje kamarádka je výborná a určitě vyhraje.
Ale její máma se bojí kol a nedovolí jí to.
Takže potřebujeme tátu, který ji zapíše. Jdete do toho?
Pokračujte dál rovně. Za půl kilometru dorazíte do parku Green City.
To nic neřeknete?
Jen se chci zapsat.
Prosím?
Dorazili jste do cíle.
Jsme na místě, slečno Blanco.
Ale my vás sem vzali, abyste ji viděl, jak vyhraje.
- Ne. - Dám vám i svou zmrzlinu za výhru.
Klidně si nechte všechno. Na penězích nám nesejde.
- To ani mně. - Ale jděte.
- Jste taxikář. Peníze se vám určitě hodí. - Potřebuješ tátu, který by tě vychoval.
Přesně tak.
Potřebuje tátu. A…
Její máma nenávidí kola… Blančin táta se na kole zabil.
Teď potřebuje někoho, kdo ji podpoří v jejím snu.
Můžete to otevřít?
- Napřed zaparkuju. - Jo!
O mejch osobních věcech už nikdy nemluv.
Promiň.
- Ahoj, Lau. - Ahoj!
Do toho, Blanco!
Do toho!
Jsi celá?
Už měla horší pády. Půjdeme jí pomoct, když nevstane.
V pohodě?
Vidíte. Hlavně klid.
Do toho, Blanco!
Kašlu na to, jdu jí pomoct.
- V pohodě? - Naprostý.
Čemu se jako tlemíte? Copak vy to dokážete?
Ne?
To má určitě po svý mámě.
Do toho!
To bylo úžasný!
- Tak se ukažte, dělejte! - Blanco.
- Je to brnkačka. - Blanco…
Smějete se mi, ale sami to nedokážete. Srabi.
To by stačilo. Blanco, jdeme.
- Vezmi si tašku. - Pojď, Blanco.
- Pojď. - Myslíte, že jste vtipný?
Blanco, dost. Vzpamatuj se, dobře? Jo?
- Odvezu vás domů. - To nic neřeknete?
- Nejdu do toho. Pardon. - Proč? Spadla jenom dvakrát.
A předvedla ten nejtěžší trik, co jsem kdy viděla.
O to nejde.
- Tak o co? Moc to pro ni znamená. - Neřeš to.
- Jeďte. Zavoláme si tágo. - Je tady. Nastupte si.
- Ne. - Nastupte si.
Dorazili jste do cíle.
Hodně štěstí s tím závodem.
- Blanco! - Ahoj!
- Uhni. - Co se děje?
Co je to?
Kolo.
Lauro...
Ptám se svojí dcery.
Zavolej prosím mámě, ať pro tebe přijede.
- Dobře. - Uvnitř.
Ty nikam nechoď. Musíme si promluvit. Ty jdi dovnitř, prosím. Nevím, jak…
Jak ti to mám ještě vysvětlit? Nemůžeš jezdit na kole, Blanco. Jak?
Kdy sis ho vytáhla ze sklepa?
Oněměla jsi?
Vážně mi neodpovíš?
Jdi dovnitř. Zítra ho někomu dám. To mi koukej věřit.
To je perfektní. Jde ti to skvěle!
Bezva! Pojď ke mně!
Točí se mi hlava!
Tentokrát se ti to fakt povedlo. Proč si nepromluvíš s mámou?
Podle táty lidi snáz vyřeší věci, když si o nich promluví.
Kde seženeme kolo?
Půjčila bych ti to svoje, ale má pořád pomocný kolečka.
A pořád pro tebe nemáme tátu.
Už vím! Uděláme další casting. A řekneme hercům, ať si s sebou přivezou kolo.
Jo. Oukej, tak napřed kolo.
Vím, kdo nám může pomoct. Fabián. Může nám půjčit svoje kolo.
Mary! Co ty tady?
- Myslela jsem, že se už nevrátíš. - Taky jsi mi moc chyběla.
- Lau, jdi dolů. Čeká na tebe máma. - Dobře.
- Holčičko. - Přemýšlej o tom.
Fabián nám může pomoct s jednou z věcí.
Od toho nafoukanýho ňoumy nic nechci.
Fabiáne!
- Co chcete? - Nic.
Jen se chci omluvit za včerejšek.
Ty že se omlouváš? No ty kráso.
- Říkala jsem ti to. - Ne, Blanco.
- Potřebujeme ho. Může nám pomoct. - Co potřebujete?
Víš, jak jsi nám řekl o tom závodě?
Ztratila jsem svoje kolo. Ráda bych si půjčila tvoje.
Cože? Soutěžíme ve stejný kategorii.
Jo, ale…
Mám lepší šanci vyhrát, nemyslíš?
- Ne. - Blanco, dost.
Jsi pěkně namyšlená.
Blanco.
Fabiáne, vím, že jsem tu nová. Ještě si moc nedůvěřujeme.
Jsem tu od toho, abych ti pomohla.
To nic neřekneš?
Chceš mlčet?
Proč jsi ho praštila?
To budeš taky mlčet? To je poněkud nudné.
- Budu muset zavolat tvojí matce… - Ne, té ne!
Je na place, nedorazí.
Ale… můžu zavolat tátovi.
- Tátovi? - Jo, tátovi.
Aby přijel.
- Prosím? - Tati? Ahoj…
Musíš přijet do školy. Chce se tebou mluvit ředitelka.
- Blanco? - Jo, musíš přijet. Je to fakt důležitý.
Co? Ne. A neříkej mi tati, to nezabere.
Můžete přestat telefonovat, když řídíte? Prosím.
- Mluvím se svou dcerou. - Prosím, tati! Vážně musíš přijet.
- Jinak mě máma zabije. - Klid. Už jedu.
Musíte si vystoupit dřív. Potřebuje mě dcera.
No to je fakt výborný.
Už je na cestě.
Dobrý den. Těší mě.
Napřed vám chci říct, že vás opravdu moc ráda poznávám.
Nápodobně, matko.
Mrzí mě, že se musíme seznámit za takových okolností.
Co moje Blanquita provedla?
- Porvala se se třeťákem. - Ty ses s někým porvala?
Jestli myslíte…
že je potřeba ji nějak potrestat… postarám se o to, matko.
Promiňte, to bylo omylem. Mám v noze nervový tik. Pardon.
Pane Díazi, Blanca bude na tři dny suspendovaná.
Doufejme, že potom bude mít lepší přístup.
- Matka představená čeká na tvou odpověď. - Ano, paní ředitelko.
- Proč mi říkáte matko? Nejsem jeptiška. - Nejste?
Já vždy navštěvoval… Chodil jsem na katolické školy, tak… Pardon.
To se mi snad zdá. Zlomila jsi mu nos. Proč?
- Řekl, že jsem namyšlená. - No jo.
- A proč jsi mu zlomila nos? - Nezlomila. Jen mu z něj tekla krev.
Ztratila jsem kolo. Odmítl mi půjčit to svoje.
A tvoje kolo?
- Odvezu tě domů. - Když budu moc brzo doma, máma mě zabije.
To není můj problém. Udělal jsem, cos chtěla. Jedeme.
Ne, koupím vám oběd. Jako poděkování.
Tak proč?
Co proč?
Proč řídíš luxusní taxi místo herectví?
Na castingu jsi byl výborný.
- Není to tak snadné. - Já vím.
Proto jsem tě hledala.
- S herectvím jsem skončil. - Proč?
Kdy ti zemřel táta?
Ne, ptala jsem se první.
Buď hodná a řeknu ti to.
Jsem vždycky hodná.
- Tohle byla výjimka. - Zlomila jsi mu nos.
Proč je ten závod tak důležitý?
Blanco? Kam jdeš? Blanco!
Hej, Blanco!
Nepřecházej… Dávej pozor!
Něco se ti stane. Ublížíš si.
Ublížíš si! Ten koš za to nemůže!
- Tak kdo teda? - Nikdo.
Nikdo. Dobře? Nikdo. Klid. Nikdo za to nemůže.
Pojď, posaď se. Tak posaď se.
Pomůžu ti.
Na to je moc pozdě. Nemám kolo.
Nikdy není moc pozdě.
Nějaký kolo ti seženeme.
- Děkuju. - Není za co.
Vyzvednu tě zítra v sedm ráno před školou.
Ahoj.
Utíkej dovnitř.
Mám všechny svoje úspory. Téměř deset tisíc pesos.
- Dobré ráno, Blanco. - Dobré ráno. Mám všechny svoje úspory.
Slyšel jsem tě, ale příště napřed pozdrav, dobře?
- Vím, jak získat víc peněz. - Vážně?
- Vážně. - A jak?
Uvidíš.
Co tu děláme?
- Co to máš za plán? - Uvidíš.
Alberto?
Alberto, co to děláš?
Co to je? Alberto.
Co to vyvádíš?
Co to má být?
Vážně vtipný.
Ne.
Ne. Promiňte.
- Říkám ne. - Poslouchej mě.
Věř mi.
Není mi to příjemný.
Co to má být?
Alberto, co to děláš?
Promiňte. Alberto, ne!
Alberto, co to děláš?
Alberto.
- Na první den coby herečky celkem dobrý. - Ticho.
- Měl jsi mi o tom geniálním plánu říct. - Nesouhlasila bys.
- Samozřejmě že jo. - Samozřejmě že ne.
Vážně ti to chybí, viď?
Neřekneš mi, proč jsi toho nechal?
Copak jsi hodná?
- Jsi? - Jo.
Suspendovali tě ze školy, neřekla jsi to mámě
a za jejími zády si vyděláváš na kolo. Jo, jsi fakt hodná.
S tebou hodná jsem.
Nerad o tom mluvím.
- Promiň. - To nic.
Svezeš mě, nebo si mám zavolat taxíka? Máma bude za chvíli doma.
Jo, zavolej si taxíka.
- Hej! - Svezu tě. Pojď.
Poslouchej mě.
Tak poslouchej, prosím.
Že jsi v pořádku, neznamená, že musíme být i my ostatní.
- Měli bychom si dát pauzu. - Danielo.
- Pochop to, prosím. - A co?
Poslouchej… Danielo!
Ne, tohle není módní přehlídka.
- Střih. Pojď sem, krasavice. - Střih!
Připrav se na další záběr.
- Další záběr? - Přišla jsi někdy o někoho?
Jo, o tři nebo čtyři přítele.
- Ne, myslím navždy. - Už jsem je nikdy neviděla.
Já mluvím o… smrti. Tahle scéna je o smrti.
- Umřel ti někdo blízký? - Ne.
Aha.
Když někoho navždy ztratíš,
hledáš něco z toho člověka, díky čemu v tobě bude dál žít.
- Skonči! - Hned.
Zkusíme další záběr? Ještě jednou!
- Víte, že ještě nemáte ani půlku záběrů? - Tři hoďky a hotovo.
Chci víc ohně. Aby tu bylo peklo!
Ale vypadá to krásně.
- Slyšelas? - Ano, šéfe.
Kde to nezačalo…
Blanca bude doma určitě zase spát.
Stejně s váma nemluví.
- Pardon, šéfová. Šéfová. - V pohodě.
Jestli není Blanquita v pořádku, zabiju vás!
- Nic jí není. - Mary.
- Už dávno jsi měla spát. - Buď v klidu.
- To mi neříkej. - Mary, je to kamarád.
Tak kamarád. Na to je trochu starej.
Prdlajs kamarád! Měl byste se stydět! Kamarádit se s dítětem!
- Je to herec. - A co?
Je to herec? Opravdu? Je to…
- Jo, hned jste mi byl… - Ne.
Ale jo. Byl jste mi strašně povědomý.
Tohle je tak vzrušující! Moc mě těší.
- Moc mě těší! - Mě taky.
- Taková čest. - Nápodobně.
Dobře se vyspi.
Bylo mi potěšením. Promiňte, jen jsem se o ni bála.
- Dobrou noc. - Dobrou noc, Mary.
Zná moje jméno!
- Dobrou, pane… - Alberto.
- Jak se jmenuje? - Alberto.
Alberto!
- Vidíte? Věděla jsem to. - Ahoj zítra ve škole.
Jedno mi vysvětli. Co myslíš tím, že bude hrát tvého tátu?
- Jinak to nejde. - Ne.
Snažila jsem se mámu přesvědčit. Ale je šílená.
Ne, to nejde. Chceš, aby mě vyrazila nebo zabila? To ne.
- Udělej to pro mě. - Ne.
- Prosím tě. - I tak říkám ne.
- Máma mě zabije. Mary, prosím. - Máma už je tady.
- Fajn, ale něco mi slib. - Cokoli.
- Budu vědět, kde jsi. - Jo.
- Slibuješ? - Jo.
- Dáváš mi čestný slovo… - Ahoj.
Dorazila máma. Ani slovo. Dobrý večer!
Jsem tak ráda, že nespíš. Chtěla jsem tě vidět.
Jo. Jaký jsi měla den?
- Co vy? - Normální. Všechno je fajn.
To pro vás udělala Blanquita.
- Díky. - Jdu spát.
- Mluvila se mnou? - Samozřejmě.
- Co to… - Haló?
- Beto, to mi někdo ukradl auto? - Ne, právě mi nasedá zákazník.
- To myslím. Jsi v pořádku? - Jo. Zavolám ti pak.
- Val, Blanca se mnou mluvila. - Vážně? To jsem za vás moc ráda!
- Užij si den. - I ty. Díky.
- Ránko, šéfová. - Ránko.
- Vážně s vámi mluvila? - Jo.
A dneska ráno znovu. Já vím!
- Gabu, osm minut, bejby! - Jak se má můj oblíbený režisér?
Tu dobrou náladu máte doufám proto, že pro mě máte nějaké herce.
Důvěřujte mi trochu. Všechno nakonec dobře dopadne.
Vše v pořádku?
- Jime, šest minut. - Hned to bude! Šest minut, lidi!
- Máme někoho nového, že jo? - Důvěřujte mi. Dopadne to dobře.
Nepřeháněj to.
Má proskočit ohnivý kruh?
Co se to děje? Co? Ne!
Mám tě ráda.
Čau.
- Ahoj. - Ahoj.
Můžeme?
- Žlutej Brouk. - Co tě to popadlo?
To jsi nikdy nehrál Udeř Brouka?
Za mýho dětství byli Brouci všude. Dát si ránu kvůli každýmu, to bychom byli hloupí.
Taky téměř jsi.
- Cože to? - Co?
Líp to nesvedu.
- Můžu se tě na něco zeptat? - Jasně.
Máš nějaký děti?
Proč se ptáš?
Jsi skvělej táta.
Jo. Měl jsem dceru.
Jmenovala se Julia.
Před čtyřmi lety umřela.
My…
měli jsme jet na výlet do Valle de Bravo. Byl jsem na place a…
Nestíhal jsem to domů. Poprosil jsem řidiče ze štábu, aby ji tam dovezl.
Že se tam potkáme.
Řidič usnul za volantem.
Promiň.
Dojez pizzu. Jdu zaplatit.
Odpověděl jsem ti. Teď se budu ptát já.
- To sakra ne! Takový nejsou pravidla. - Dávej si pozor na pusu.
- Tak jaký jsou pravidla? - Žádný nejsou. Tohle není hra.
Jestli žádný nejsou, pak jsem na řadě s otázkou.
Proč tak nenávidíš svou mámu?
Může za smrt táty.
A proč?
Jednou se pohádali, táta odjel na kole…
a srazili ho.
Za to tvoje máma nemůže.
Ty taky nemůžeš vinit herectví za to, co se stalo tvojí dceři.
Střih! Kde je ten oheň v oknech, co jsem chtěl?
- Sjedeme to ještě jednou! - Tenhle záběr byl fakt krásný.
Přesuneme se na další scénu. Máme skluz.
A kdo za to může? Já, nebo tihle nekompetentní šašci?
Kolikrát jsme to zkoušeli? Proč není ta zeď v plamenech?
- Kolikrát… - Pojďte se mnou.
- Co? Kam? - Pojďte.
Zpátky na pozice!
Co se děje?
Budete se muset naučit…
se s těmi nekompetentními šašky vypořádat. Jsme tým
a všichni tady dřeme, abyste natočil svůj film.
Všichni, Santiago. Obětujeme spoustu věcí.
Jedu vyzvednout dceru ze školy. Až se vrátím…
koukejte už být za půlkou natáčecího plánu.
- Máme hotovo! - Hotovo!
Máme hotovo! Kde je Jova?
Dobrý den.
To bude všechno. Vítejte.
Matko. Dobré odpoledne. Jsem Fernanda Solórzanová.
- Jsem matka Blancy Díazové. - Zjevně.
Promiňte, už bude končit? Trochu pospíchám.
Blanca byla poslední tři dny suspendovaná.
Promiňte? Měli jste mi dát vědět. Tohle je absurdní.
- Řekli jsme to jejímu otci. - Její otec je mrtvý.
- Přišel a náležitě se představil. - Volala jste mu?
- Ne, volala mu Blanca. - Lauro. Kde je moje dcera? Pojď sem.
- Pojď sem, Lauro. - Kde je moje dcera?
- Jestli nechceš mít malér, odpověz. - Kde je moje dcera?
Ptám se tě, s kým je.
- S jedním hercem. - Kde jste ho sehnaly?
Hej, co se děje? To nevidíte, že mám napilno? Paní Fernando… Nepoznal jsem vás.
- Uklidnila by ses? - Jak vám můžu pomoct?
- Alberto dostal tu roli? - Kvůli němu tu jsem. Kde je?
Mashallah. Věděl jsem to. Je úžasnej. Teda…
Hraje si na otce mojí dcery. To je zločin. Kde je? Zabiju ho.
Zdravím. Tvoje jméno a v jaké kategorii chceš závodit? Junioři, že?
Blanca Díazová Solórzanová. A jo, junioři.
Potřebuju tvoji občanku a občanku tvého táty.
Tati, podívej na tohle kolo!
…schránky.
- Oukej. - Co se děje?
- Dík. Hlasová schránka… - Klid, Lauro. Neudělala jsi nic špatného.
- Ani já. - Nebere to?
- Nebere… - Kde bydlí?
- To vám nemůžu říct. - Tak kde?
To nejde, je to důvěrná informace. Tahle firma…
- Zavolám policii a… - Ne! Podívejte, víte co?
Právě jsem si vzpomněl. Mám taxi aplikaci, dělá tam řidiče.
- Ukáže nám to, kde je. - Na co čekáte? Jdeme ho najít!
Jdeme ho hned najít! Dělejte! Je mi to fuk!
Libová barva.
POUŽITÁ KOLA
A teď… už potřebuješ jen kolo.
Pojď. Vyber si, jaké se ti líbí nejvíc.
- Líbí se ti tohle, viď? - To si nemůžeme dovolit.
Řídím po nocích luxusní taxi, takže si to dovolit můžeme.
Jestli ho chceš, je tvoje.
- Pusťte ji! - Mami.
Nechte mou dceru na pokoji! Jsi v pořádku, Blanco?
- Jsi celá? Ublížil ti? - Ne.
- Nelži mi. Je ti něco? - Poslouchejte. Hele.
- Hej! - Ne, uklidněte se. Vaše dcera…
mě požádala, abych ji zapsal do závodu, je pro ni důležitý. Je v pořádku.
Jak víte, co je pro ni důležité? Nechápu, že jste s tímhle nesmyslem souhlasil.
- Chápu vás, ale… - Jdeme. Ještě jeden krok, a zažaluju vás.
- Mami. - Jdeme. Dělej!
- Vezmi si svoje kolo. - To ne.
- Ať tě to ani nenapadne. Jdeme. - Blanco, tvrdě ses na něj nadřela.
Je tvoje. Vezmi si ho.
Aby toho nebylo málo, nutil jste dítě pracovat? To nevíte, že je nezletilá?
Ne, tak to nebylo. Šlo o…
- Sklapni! Už buď zticha. - Jdeme.
- Dost. - Sedni si dopředu vedle mě.
Co tě to hergot napadlo? Je to cizí člověk, Blanco.
Tentokrát jsi to přehnala. Proč jsi mi to nezvedla? Kde máš mobil?
Vybila se mi baterka.
Co tě to napadlo? Teď už ti určitě nikdy neseženu žádnou roli.
A dlužíš mi obrovskej balík prachů.
Osmdesát tisíc pesos.
- Jak to dopadlo? - Ty jsi o tom věděla?
- Ne… - Jasně že věděla.
Nevěděla to.
- Promiňte. - Ne.
To je perfektní. Jde ti to skvěle! Bezva! Pojď ke mně!
Hezký den.
- Kdo je to? - Jsem z Úvěrového registru.
Nedostavil jste se a prohrál jste soudní spor. Mám tu exekuční příkaz.
Otevřete, nebo vyrazíme dveře.
Jdeme vám zabavit věci ve výšce dluhu, který činí 312 495 pesos. Souhlasíte?
Z obýváku vezměte nábytek, koberec, gauč, stůl, ty dvě židle.
Z kuchyně…
vezměte myčku, ledničku a sporák.
Z koupelny… Tam ani nechoďte.
- Spíte tady? - Ano.
Vezměte postel, noční stolky a komodu.
Co tenhle pokoj?
Je mojí dcery.
Nechte tu jen postel a oblečení.
- Ne, odsud nic brát nebudete. - Prosím, pane, nezhoršujte si to.
- Dejte mi to. - Ani omylem.
- Chyťte ho! - Ne, nic jinýho po dceři nemám!
- To mě mrzí. - Nic jinýho nemám!
- Mějte se. - Pusťte mě!
Ty věci stejně nestačí na pokrytí vašeho dluhu.
- Je tahle bunda vaše? - Ano.
Ne, ty peníze nejsou moje. Ne.
Jak jinak. To je všechno, co vám zbývá?
Aby bylo jasno, pane. Nic tady není vaše. Hej, stůjte!
Utíká pryč! Za ním!
- Ahoj. - Zjisti, kde Fernanda natáčí.
- Hej! - Když tě uvidí, zabije mě.
- Zabije nás oba. - Chci ti to splatit.
Tlalpan Avenue 228, apartmá číslo pět.
Hej! Mluvím s vámi, stůjte!
Otevřete! Hej! Otevřete! Vylezte ven! Zatraceně!
Odpusť mi. Bylo to všechno tak jasný. Promiň.
Bacha!
- V pořádku? - Jo. Ty?
Díky.
- Střih! - Perfektní.
- Ještě jednou. Nebylo tam dost vášně. - Fernando.
Další scéna!
- Co vy tady? - Promluvme si.
- Ať vypadne! Zavolejte policii! - Pusťte mě!
- Harrisi, pomoz mi! Zavolej poldy! - Před čtyřmi lety mi umřela dcera! Dost!
Upřímnou soustrast, ale Blanca je má dcera, ne vaše.
- To já ji vychovávám. - Vyslechněte mě, dobře?
Já… Seknul jsem s hraním, protože…
Bylo pro mě snazší věřit tomu…
že kdybych nebyl na place…
moje dcera by tady pořád byla.
A víte, kdo mi pomohl pochopit, že je to naprosto absurdní?
Blanca.
Vím, že si myslíte…
že smrt vašeho muže zavinilo kolo. Máte právo věřit, čemu jen chcete…
ale necpěte to do hlavy i vaší dceři.
Je… ten nejtalentovanější a nejzanícenější člověk, jakého jsem kdy poznal.
A jezdit na kole je její sen.
Kola jí připomínají jejího tátu. Víte, co bych dal…
za…
jednu chvilku…
jednu jedinou chvilku…
kdy bych mohl držet svou dceru v objetí?
Neodhánějte ji od sebe.
Obejměte ji. Až jednou odejde…
budete toho litovat.
Blanca si tohle vydělala. Je to na její kolo.
- Nepotřebuju vaše peníze. - To nejsou moje peníze. Ale Blancy.
Hej! Nebyl v tom kovbojským filmu?
- Nejspíš. - Je perfektní!
- Úžasnej. - Zavřete klapačky.
Šéfová. Tenhle chlap je na tu roli perfektní.
Obarvíme mu vlasy, trochu ho zakulatíme a máme našeho tátu.
Souhlas. Ne?
- Zpátky do práce. - Šéfová!
Blabis.
Jdu dál, dobře?
Můžeme si promluvit?
Podívej…
vím… že jsem to se svou reakcí trochu přehnala.
Nedovolím, aby se ti něco stalo.
Odpusť mi, Blanco.
Já jenom chci…
abys vyrostla a aby se ti splnily tvoje cíle a sny.
A jestli jsi nejšťastnější, když jezdíš na kole…
Blabis, pak tě v tom podporuju.
Dobře, mami. Jsem v pořádku.
- No tak, nech toho. - Ne, chápu to. Na kole jezdit nechci.
- Dobré ráno, Mary. - Blanquita...
potřebuje jiné zacházení.
Díky.
Oukej, promiňte. Pusťte mě.
- To nesmíte. - A co?
- To nesmíte. - Co?
Je to majetková záruka. Dluží mi peníze.
- A je to. - Jděte dál.
A sakra.
Říkal jsi, že je to pro mimořádné případy. Tohle je mimořádný případ.
- Opravdu. - Potřebuju vaši pomoc.
Podívejte, Blanca se mnou dva roky nemluvila. A díky vám začala.
Ani netušíte, před jak dlouhou dobou moje dcera někoho objala tak jako vás.
- Omlouvám se. - Mně se neomlouvejte.
Omluvte se Blance.
Máte pravdu. Moje dcera to není.
Je to úžasné dítě.
A je vaše. Ale po té ztrátě jenom všechno zhoršujete.
- Hej, pitomče, takhle s ní nemluv. - Pomozte mi.
Potřebuju, aby mě vyslechla, a vy víte jak.
Prosím.
Ty jsi ještě nevstala? Za dvě hodiny máš závod. Vstávej, zlato.
- Pojď. - Už mi na tom nesejde. Nechci.
- No tak. - Ne, mami, řekla jsem ne. Nechci.
Alberto?
- Co to je? - Trošku ti to tady upraví, chce to změnu.
Je tady trochu divná atmosféra. Vůbec nic se neděje.
Jestli mě chcete přesvědčit, nezabere to.
Tři…
dva…
Za devatero řekami a za devatero horami žila krásná princezna…
Blanca. Nebyla jako sníh…
Ale spíš…
- jako zemina. - Tohle je směšný! Nezávodím.
Blanca byla vždy naštvaná… Přesně tak.
A uzavírala se před světem. Její jediný únik byl na kole.
Až jednou na jednom ze svých kouzelných výletů
potkala Prince Krasoně. Ale kvůli Blance krvácel.
- Rozbila mu totiž nos. - Nerozbila!
- Teda téměř jo. - Ale co bylo nejdůležitější…
V království se chystal obrovský závod.
- To bych řekl. - A zlá ježibaba…
zakázala Blance, aby se účastnila.
- To myslíš vážně? - Jo.
A tak byla Blanca strašně zmatená a nevěděla, co si počít.
Toulala se po světě a hledala někoho, koho by porazila.
Já nechci nikoho porazit.
Až jednoho dne…
když šla po cestě…
potkala mudrce…
který nevěděl nic o životě. A…
Blanca mudrce naučila,
že lidé, kteří nás mají nejradši…
ze všeho nejvíc chtějí…
abychom byli šťastní.
A abychom si je láskyplně pamatovali…
ale nepřestali kvůli nim žít. A to jsi mě naučila ty.
Děkuju ti.
A krásná princezna… se rozhodla… znovu začít jezdit na kole.
Jsi… to nejúžasnější děvče, jaké znám.
Jsi houževnatá, důmyslná… chytrá a překrásná.
Když nás tvůj táta opustil, Blabis, tak…
jsem o něj přišla i já.
Teď už chápu…
že za to nemůže jeho kolo, ale ani já, zlato.
Jenom jsme nevěděly… co si počít s tou obrovskou prázdnotou, co po sobě zanechal.
A byla moje zodpovědnost…
ti pomoct to pochopit, respektovat to
a pomoct ti ho uctít. Vím, že jsem nevěděla, jak na to.
A pořád to nevím, ale přísahám, že se o to budu snažit.
Odpustíš mi, prosím?
Chyběla jsi mi, maminko.
Pamatuj, že jsi moje zlatíčko.
Musíme si pospíšit. Nerad vás ruším…
- Jo! - Jdeme!
- Já taky? - Jdeme!
- Máme zpoždění. Prosím, Blabis. - Ale ne! To kolo!
- Fajn! - Pospěšte si!
- Tohle ne. - Nasaď si výstroj.
17. MEXICKÝ ZÁVOD V BMX, VÝHRA 100 TISÍC
- Odboč doprava! - Nekřičte, otočím se.
Spouštím navigaci. Za 300 metrů odbočte doleva.
Pak se držte v pravém pruhu.
Tak schválně.
- Nikdo mu neraďte. Jeď doleva. - Doprava!
Já vím, nechtěl jsem vyrušovat.
Vítejte na 17. závodě v BMX!
- Omlouvám se. - Tady parkovat nesmíte, prosím vás.
Nechápete to. Zaparkujeme tady. Všechno bude fajn. Klid, vyřeším to.
- Pospěšte si! - Kudy?
- Je pozdě. - Tamta holka!
- Dobrý večer, Blanca Díazová. - Jo, jsme tady.
- Blanca… - Bude to dobrý.
Právě začíná kvalifikační závod. Už tam nesmíte.
Vy to nechápete. Moje dcera musí závodit. Budete z toho mít malér.
Pak jste tu měli být včas.
Ne, vy to nechápete. Hned teď musíme na startovní čáru.
- Můžete jít dál. - Díky. Jste tak milá a chápající.
Dělejte!
Ve dráze číslo šest pojede… Azael Prieto!
Ve dráze sedm Iván García.
- Pomoz mi s kolem! - Vezmu ho.
Vynesu ho nahoru, rychle!
Sedm jezdců je připraveno na 17. závod v BMX!
- Oznamte Blancu Díazovou. - Co? Tady nesmíte být.
- Oznamte ji. - Má zpoždění. Už nemůže závodit.
Závod ještě nezačal. Oznamte Blancu Díazovou!
- Kdo jste? - Její máma.
- Poslechl bych ji. Blanca Díazová. - Řekněte to!
- Fajn, ale odejděte. - Po kom to asi má.
Ve dráze číslo jedna pojede Blanca Díazová!
- Zlom vaz! - Držíme ti palce!
Jezdci, připravte se!
Připravit. Jdeme na to!
A už jedou, dámy a pánové!
Blanca Díazová intenzivně šlape a vede závod! Jako by letěla!
Ta holka je úžasná! Vjíždí do první zatáčky.
Ta teda jede! Nikdo ji nemůže předjet!
V první kvalifikaci závodů v BMX doslova letí kupředu!
Tady ji máme! A jede dál! Nezpomaluj!
Diváci šílí! Všichni fandí Blance! Nikdo další nemá šanci!
Doslova vlétla do třetí zatáčky.
Blanca postupuje do finále!
Blanca Díazová vyhrává svůj kvalifikační závod
a postupuje do velkého finále!
- Jsi tak úžasná! - Díky!
Abychom vybrali zbytek finalistů,
začne druhý kvalifikační závod dětské kategorie.
- Fabiánův závod! - Pojď, Blanquito! Vezmu tě!
Nemůžu uvěřit tomu, co dokážeš.
Bylo to tak strmý. Myslela jsem, že si ublížíš. Jsi nejlepší!
A… start!
A už jedou!
Jsi nejlepší, Fabiáne!
Jen dobrý sportovní chování. Nejlepší jsi pochopitelně ty. Do toho!
Není mezi nimi žádný rozdíl. Je to extrémně vyrovnaný.
Nemůžu tomu uvěřit! Vjíždí do druhý zatáčky! Skvělá technika, Fabiáne!
Kdo vyhraje? A vítězem se stává…
Fabián!
Fabián vyhrává třetí kvalifikaci a postupuje!
Tomu říkám vzrůšo! Kdo vyhraje?
Jdi si pro šek!
Běž. Jsi na řadě. Dokaž, co umíš. Věřím ti.
- Dobře. - Nandej jim to.
Jsem na tebe tak pyšná. Táta ti určitě z nebe fandí.
Odsud nic nevidím. Pojďme výš.
- Pojďme. - Nic nevidím. Jdeme.
- Výš? - Jo.
A je tu dlouho očekávané finále!
Gratuluju. Připravenej?
- Jela jsi parádně, ale mělas to snadný. - Jo? Copak ty snad ne?
Budu tvůj bodyguard, vždycky za tebou.
- Zlato… - To tu máš fandy?
- Řekla jsem ti, jak jsi úžasná? - Povídám, že tu nemůžete být. Prosím…
Soustřeď se, Blanco. Soustřeď se!
- Mám tě ráda. - Nandej jim to! Vyhraješ!
- Blanco! - Kouzelný prášek.
Všichni jste dobří, ale ona je nejlepší.
- Jsi nejlepší! - To by stačilo, ustupte.
-Tak jdeme na to. - Jsi nejlepší!
Jak se bavíte, lidi?
Je na čase začít velké finále závodů v BMX!
Jsme připraveni začít finále!
Jste připraveni, jezdci?
A… start!
Blanca Díazová vystřelila ze startu.
Jsou těsně vedle sebe! A Fabián je hned za ní!
Blanca vede v zatáčce! Ta holka se jen tak nevzdá!
To je frajerka! Blanca Díazová vede!
Fabián je o kousek druhý a hned za ním je Pato…
Vede Blanca Díazová!
Fabián je o kousek druhý a hned za ním je Pato…
Vjíždí do druhé zatáčky.
Blanca Díazová jela na zadním kole! Přijíždí Blanca Díazová!
Šlape jako smyslů zbavená! Tahle holka je z jiný planety!
Neskutečný! Skvěle, Blanco! Tahle holka to vyhraje!
Fabián a Toro. Toro, Fabián...
- Srazili se! Proboha! - Spadli.
V poslední zatáčce došlo ke srážce.
A Blanca vyhraje finále!
- Ne, pokračuj! - Co to dělá?
Dupla na brzy. Co se to děje?
- Prosím! - Co to Blanca vyvádí?
Blanca Díazová jede zkontrolovat svého soupeře Fabiána…
- Jsi celej? - Zbláznila ses?
- Trochu. Naskoč si. Tak naskoč si. - Cože?
A vítězem se stává Toro!
Ale co to Blanca Díazová dělá? Tomu říkám pořádný finále!
Blanca Díazová dokončuje závod. Všichni to vidíme.
Dav propuká v šílenství.
Stejně jako její rodina. Blanca Díazová je šampiónka.
Blanca...
Milujeme tě, Blanco! Nemůžeme tomu uvěřit!
Neskutečný moment! Projíždí cílem! Do toho, Blanco!
- Byla jsi ušetřená porážky. - To naopak já zachránila tebe.
Jasně že ne.
- Skvělá prohra. - Nápodobně.
Pusťte mě.
Drahoušku, to bylo… úžasný.
- Vždyť jsem prohrála. - Nejlepším možným způsobem. Gratuluju.
Jsi celá? Neublížila sis?
Blanquito! Jsi v pořádku? To bylo něco! Gratuluju!
Co to bylo, holka? Posralas to.
- Cože? - Podělala.
- Hej! - Řekl jsem podělala.
- Tak s ní nemluv. - Kvůli tobě přišel o moje peníze.
Kolik vám dluží?
- Osm tisíc? - Osmdesát tisíc.
Teď na to není vhodná doba. Neřeš to.
Alberto, chtěl by ses vrátit k herectví?
Vlastně jo.
- Tak se uvidíme v pondělí ráno. - Jsem na tebe tak pyšná.
- Zbožňujeme tě, krásko! - Já vás taky!
Blanco!
- Fotku! - Fotku!
Počkejte. Vyfotím to.
Jollywoodské hvězdy, oficiální sponzor.
VĚNOVÁNO LIDEM, KTERÉ CTÍME TÍM, ŽE JSME ŠŤASTNÍ A NEPŘESTÁVÁME ŽÍT. DĚKUJEME!
Překlad titulků: Jakub Doležal