Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ORIGINALNI NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
Danas mora biti savršeno. Imamo samo još dvije prilike. Hajde!
Balet Orašar izvodi više od 700 ansambla
u gradovima diljem svijeta. Više od 600 ih je u SAD-u.
Dva, tri, četiri, trk, šest, sedam, osam.
Dva, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam i jedan!
Debbie Allen osmislila je svoju inačicu Orašara 2008. g.,
imena Čokoladni orašar.
Gdje je ravna crta? Ulijevo!
Osoba vama slijeva stiže prije vas.
Dolazi prije vas i morate se ravnati prema njoj.
Na godinu 200 učenika pohađa Plesnu akademiju Debbie Allen (DADA).
Njih 75 % prima stipendije.
Ponovimo. Sve tri skupine, hajmo.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Dva, dva, tri, četiri, pet, šest.
Idemo, jedan!
DADA održava otvorene audicije za Čokoladnog orašara u rujnu.
U mjesecima koji slijede održavaju se probe.
Mnogo bolje. Jesmo li spremni?
-Hoćete li sve zapamtiti? -Da!
-Jer su plesači što? - Najpametniji ljudi na planetu.
Najinteligentniji ljudi na svijetu i mi se svega sjećamo, zar ne?
-Da. -Dobro. Šminka, pa se vidimo!
-Hvala, gđo Allen. -Nema na čemu, dušo.
O, Bože.
Što je sljedeće?
Netko za frizuru i šminku?
Vidim zašto je upotrijebila…
Idemo, ljudi!
To je Debbie Allen. Slavna je!
Ovo je Čokoladni orašar!
Ja sam Debbie Allen.
Tako sam…
oduševljena i sretna
da vas mogu pozdraviti kao našu prvu publiku
za ovogodišnjeg Čokoladnog orašara.
Znam da neki od vas moraju naučiti kako usmjeriti prste i stopala…
…ali ništa od toga neće se obistiniti ako ne naučite šutjeti i slušati.
Dobro došli na audiciju za Čokoladnog orašara.
Drago mi je što vas vidim.
Vidim mnogo poznatih lica, a nešto i novih.
Tražim mlade plesače koji imaju život i energiju
te žele biti na pozornici.
Koji mogu postati likovi, lutke, majmuni ili vile.
Zato se morate smatrati ne samo plesačima, nego i glumcima.
Imat ćete mnogo prilika da mi pokažete gdje vas mogu iskoristiti.
Znajte da ću se potruditi zadržati vas ondje gdje mislim da pripadate.
Ako niste spremni nakon danas, nemojte se osjećati loše.
Samo znajte da morate malo više vježbati. Dobro?
Lani smo bili sjajni
i svi samo čekaju da se vratimo.
Želim vam predstaviti baletnu majstoricu, gđu Gianu Jigarhan.
Madam Jigarhan.
Danas će vas procijeniti.
Možda ćemo vam pokazati dvije kombinacije,
a onda će vam gđa Eartha Robinson dati jazz točku.
Gđa McDonald, ravnateljica Plesne akademije Debbie Allen.
I gđa Cathie Nicholas, moja desna ruka i lijeva noga. U redu.
Krenimo. Échappé.
Proći ćemo sve.
Jedan, dva, tri, četiri.
Jedan i dva.
I dva. Jedan i dva. I tri i četiri.
Neki plešu u baletu Čokoladni orašar…
…s četiri ili pet godina.
S 12 godina i dalje su ovdje.
Prolaze kroz cijeli program plesne akademije.
Nekima je ovo sedma izvedba baleta Čokoladni orašar.
A tu su i novaci.
Skok.
Gore, dolje, okret.
Previše ljudi. Bilo je pomalo teško.
Mnogo se toga događa.
-Sedmi mi je put. -Meni šesti.
Osam ili devet godina. Dakle, pola mog života.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Dva, tri četiri i to je to!
Zašto misliš da nisi mogao?
Ne znam.
Volim podučavati djecu. Katkad me izluđuju…
…i većinom su čudovišta.
Oprezno.
-Ideš na audiciju? -Aha.
-Dobro. -Ne želim.
Ne želiš?
Onda sjedni.
Reći ću tvojoj mami ako ne želiš na audiciju.
Volim svoj posao.
Uvijek sam htjela podučavati djecu.
U ansamblu plesači su obučeni i znaju što rade.
No djeci predstavljate ljepotu baleta
i ljepotu umjetnosti.
Kroz to iskustvo
shvatila sam da počnu cijeniti i ljepotu života.
Promatrat ću vas i gledati na satu.
Javit ću vam ako se otvori mjesto, ali zasad morate još vježbati.
Samo trebaš još sati.
I ja sam tužna.
Jako sam sretna. Bili ste sjajni. Hvala vam.
-Recite: „Hvala, gđo Allen!“ -Hvala, gđo Allen!
Vidimo se sutra u 13 h. Hajde!
Orašar mi je bio važan kada sam bila djevojčica.
Bila sam u zemlji cvijeća.
Pjevali smo…
Dobro došli u zemlju cvijeća
Kakve nam vijesti nosite ?
„Ples šećerne vile“ oduvijek je moj san.
Volim glazbu te točke.
Za izvorni Orašar…
…glazbu je skladao Čajkovski.
Francuski koreograf Petipa napisao je libreto za balet.
Prva izvedba Orašara bila je u Sankt Peterburgu,
u Marijinskom teatru 1892.
Kritičarima se nije svidio, ali javnost je poludjela.
Orašar, kao ime i brand, veoma je poznat.
Naša je inačica Čokoladni orašar.
Ako pogledate Newyorški gradski balet,
odrasli igraju sve glavne uloge.
Djeca trče po pozornici ili sjede na stablu.
Ali u našem Orašaru,
iako u nekim ulogama imamo profesionalce i učitelje,
zvijezde su djeca.
Kao dijete željela sam biti crna vilinska kraljica koja leti u zraku.
Nisam to vidjela u djetinjstvu,
no znala sam da to želim biti.
ČOKOLADNI ORAŠAR, AUTORICA DEBBIE ALLEN
Bilo je nekoliko različitih Čokoladnih orašara diljem zemlje.
No ja sam odlučila da ću ga učiniti zabavnim
te definirati kulturni glazbeni identitet koji nije povezan s Čajkovskim.
Tako nas ova izvedba vodi na putovanje
u prave i zamišljene krajeve,
s pomoću različitih stilova plesa i glazbe.
U „Vatrenom flamencu“ ja sam žohar.
-Da, mi smo vile. Egipćanke. -U točki „Bollywood“ smo.
U „Kini“ sam i na zabavi u „Zemlji Ptica“.
U svakoj sceni gdje je tip.
Glumim Čokoladnog Orašara, a možete me zvati i „ČO“.
Ja sam pauk u „Prašumi“.
U listopadu počinjemo s probama.
O, moj Bože.
Morate raditi svoj posao.
Na probu morate doći spremni.
Morate biti odgovorni i kod kuće.
Nema šale s gđom Allen. Vi morate biti uzori.
Morate biti uzorni građani kod kuće i u školi.
Ima li tko ovdje tri godine?
Ne?
Dobro. Spusti ruku.
Ima li tko četiri godine?
Dođi.
Bravo. Hajde.
Tiho!
Ima li petogodišnjaka?
Dođi.
Hej!
Da, raširite se. Bit ćemo na ovoj crti.
Gledajte ispred sebe.
Doista imaš pet godina?
Visoka si.
Hajde.
Morate vježbati.
Nećete uspjeti
ako idete po trgovinama i šepurite se u potpeticama.
Skinite te visoke potpetice, spustite se na pod i istežite se.
Debbie očekuje mnogo od ove djece na svakoj razini.
Ne samo jednu stvar, nego sve.
U svijetu nije sve lako.
Čak i na ovom podiju.
Kada dođu ovamo, neki padaju.
No ako ne padneš barem jedanput na dan, stagniraš.
Nagnite se, kao kazaljke na 18 h.
Vjerujte mi.
To će vidjeti kada odete iz DADA-e.
Ne vole vas kao ja.
Upoznala sam Debbie sa 16 godina.
Dakle, prije desetak godina.
Glumila sam u Slavi s Debbie.
Imate velike snove.
Želite slavu?
Slava ima cijenu.
Ovdje je počinjete plaćati znojem.
I sada je takva. Predivno!
Bez istezanja i tendua nipošto ne bih došla na probu.
Moram biti spremna, kao i moje noge.
Nema šanse.
Želim vam pomoći da dosegnete sljedeću razinu.
Ako vas gnjavim, znači da mi je stalo. U redu?
Moja mama?
Snažna je.
Bome je snažna.
Energična je i najnadarenija.
Uistinu je majka svima.
ČASOPIS EBONY
Pionirka je.
Mislim, deset puta radila je koreografiju za Oscare.
Jesam li mislila da ću biti ovdje,
kao producentica, redateljica, zvijezda,
koreografkinja i majka?
Naravno!
Prvo počinjemo s točkama u kojima je najviše učenika.
Probe imamo samo vikendom.
Idemo od početka „Zemlje Igračaka“.
Uživajte u živahnosti.
Lutke, lutkice.
U kojoj ste točki bile?
-„Zemlja Igračaka“. -Hajde!
U kojoj ste točki sada?
-U svakoj. -Svakoj? Eto!
„Zemlja Igračaka“ je odskočna daska.
Svi koji su dobri prolaze kroz „Zemlju Igračaka“.
U „Zemlji Igračaka“ ste.
Nisam ni vidjela izvornog Orašara.
Znam samo Čokoladnog orašara.
I to mi se nekako sviđa.
Kylie Jefferson.
Najmlađa je osoba koju sam primila u akademiju.
Sjećam se da smo ušli u Plesnu akademiju Debbie Allen.
Tada je bila u Culver Cityju.
Ondje je bilo mnogo ljudi.
Došli smo do stola i mojoj su mami rekli da ne mogu ići na audiciju,
„Ona je premlada.“
Svezala je kosu u rep, stala u prvi položaj i bila je veoma ozbiljna.
Pomislila sam: „O, da.“
Gđa Allen je rekla: „Neka proba.“
Svi su me pogledali i rekli: „Gđo Allen, premlada je.“
Rekla sam: „Mogu promijeniti pravila.“
Savršeno.
Većina je mojih učenika iz Los Angelesa.
Iz različitih su financijskih situacija.
Neki žive u Beverly Hillsu,
a neki u Comptonu.
Oni koji najozbiljnije doživljavaju ples
dolaze barem pet do šest dana u tjednu.
Ne smiju imati manje od deset sati.
Neki uzimaju i 15 sati na tjedan.
Htjela je mjesto gdje, bez obzira na izgled, možeš plesati.
Zato mnogi ovdje primaju stipendije.
Mnogi si to ne mogu priuštiti.
Pronalazimo način da primimo ljude koji žele biti ovdje.
Idemo.
Uvijek skupljamo novac.
Mnogi prijatelji prestali su mi se javljati nakon prve godine.
Šala, moji su prijatelji mrak.
Razmišljali smo o tome koji brand možemo upotrijebiti
da ostvarimo više zarade te se nekako približimo ljudima.
Kad je George Balanchine došao u New York da osnuje Newyorški gradski balet…
…morao je pronaći nešto za skupljanje novca i to je bio Orašar.
Orašar je pomogao financirati ostatak godine za Newyorški gradski balet.
Izvorni Orašar priča je ispričana posve u obliku plesa.
Naš Orašar je priča.
Vrijeme je da krenemo! Orašar je budan. Moramo se boriti.
Imamo više pripovjedača koji nas vode kroz putovanje.
Sadrži element komedije koji se ostvaruje govorom,
a ne gestikulacijama.
Tko je ugasio svjetla?
Postao je popularan. Njime vjerojatno prikupljamo najviše novca.
Da vidim tko to radi. Nagni se. Ne! Diži tu nogu.
Moraš sjediti u toj špagi dok gledaš televiziju i radiš zadaću.
Nedovoljno to radite. Previše razgovarate s momcima i slično.
Podigni nogu. Hajde. Ja ću ovaj put.
Gore!
Nagni se!
Da, savij se.
Da, drži se i digni nogu gore.
Tako!
S 11 godina sam imala svoje prvo sjećanje na DADA-u.
Bila sam tako uplašena jer nisam znala
da ljudi mogu biti ovako dobri.
S 11 godina mislila sam da sam najbolja.
Shvatila sam da nisam.
Učitelji akademije su strogi, ali im je uistinu stalo da vas.
Poput obitelji smo.
Gđi Allen je stalo do svih nas,
što je jako dobro.
U DADA-i sam devet godina, od svoje pete godine.
Sada imam 14 godina.
Odrasla sam u DADA-i.
Kada su mi rekli da sam Kara,
bila sam i nervozna i sretna.
Smatrala sam da imam veliku odgovornost
te da se moram pobrinuti da ne zabrljam cijelu izvedbu.
Svi žele biti Kara, što je glavna uloga.
Ona je djevojčica koja ide u pustolovinu.
Gđa Allen uzima dvije osobe po ulozi
kako bi se ljudi mogli izmjenjivati za jednu ulogu
i imati drukčija iskustva.
Lijepo.
Kara, Kara, hoćeš li se nasmijati ?
-Pogledaj i reci što misliš ! -Što misliš ?
Sjećam se da mi je gđa Allen rekla da ću biti Kara u tri nastupa.
Bila sam izvan sebe.
Draga moja, kakvo iznenađenje
Iznenađenje, iznenađenje, iznenađenje !
Kara
Kara !
Kara
Znaš da te volimo !
To je onaj osjećaj kada ostvarite cilj.
Kada ga napokon ostvarite.
Znate? Bila sam sretna.
„EGIPAT“ DEVET TJEDANA DO NASTUPA
Razgovarajmo o Egipatskoj Lutki.
Zaći ćete ispod njezine stražnjice
i držati je za ruku, ako bude potrebno.
I dignite je u zrak.
To je položaj, a ti si na drugoj strani.
Bila sam prva Egipatska Lutka. Majka mi je to koreografirala.
Jedan i dva.
Jedan, dva, tri.
Jedan okret, otvori. Glava!
Ples sam počela trenirati veoma ozbiljno i intenzivno…
-…na Akademiji Kirov u Washingtonu. -Počneš negdje ovdje. Špaga!
Na trećoj godini akademije
nastavnik me pogledao na predavanju
i povikao: „Stani!“
Dodao je: „Nikad nećeš plesati.
Odlazi, Alvine Ailey. "
To je bila uvreda.
Kao da je Alvin Ailey bio ništa?
Alvin Ailey je naša vodeća američka škola za suvremeni ples.
Čine je uglavnom crnci.
No znači li to da ona ne zna plesati?
Gotovo sam pojela slušalicu. Bila sam spremna.
Poslala sam supruga, znajući da neću biti pristojna.
U tom trenutku moja kći nije bila kod kuće već tri godine.
Smatrao sam da treba doći kući.
Ispisao me iz škole.
Tada je mama odlučila da će otvoriti Plesnu akademiju Debbie Allen.
Otvorila sam DADA-u, a ona se vratila kući.
Bila je moje nadahnuće.
Oduvijek je moja muza.
Ovdje je ponešto za svakoga.
Za ljude svih oblika, veličina, boja i kultura.
To nas čini jedinstvenima.
Otići će i svi ćete se povući.
Ona je ta.
Preslatka je.
-I opaka je. -Opaka je!
April siječe gdje mora.
Morate je obilaziti. Možete vi to.
Plesati sam počela tek s osam godina.
Došla sam iz Sjeverne Karoline.
i dobila sam punu stipendiju od Debbie Allen.
April je jedna od najdarovitijih plesačica u mom krugu.
Dovela sam je da je njegujemo jer joj je to potrebno.
Radim na pola radnog vremena u El Pollo Locu kao blagajnica.
Da, sada sam blagajnica.
Ljudi me obično vide kao tihu osobu.
Većinom imam mnogo toga za reći ili razmišljam o mnogo toga.
No jednostavno to ne znam izreći.
Katkad imam toliko emocija u sebi.
A svoje osjećaje, strah ili tjeskobu mogu izraziti
isključivo kroz ples.
Spremni?
Dišite.
Predivno.
Vi ste najljepši ljudi na planetu.
Ponavljam, zrcalo je važno.
Najljepša bića na Zemlji.
Glava, jedna osoba.
Gore!
Ovaj pokret u potpunosti mora odavati dojam da se kreće jedna osoba.
Pogledajte gore.
Dolje.
Žarko želim biti u „Bollywoodu“.
Već dugo pokušavam ući u „Bollywood“.
Znam svaki korak, ali sam premlada da budem u „Bollywoodu“.
Gornji dio!
Odlazak u drugu zemlju omogućava novu koreografiju, nove kostime.
Omogućava novi dio priče.
Natrag.
Putuj.
Kamo god krenuli, imate auru superiornosti, ljepote i moći.
Moći.
Ovdje je riječ o ženskoj moći.
Žene vladaju svijetom, ma što god rekli!
Gdje sam?
Sve je u očima.
„Bollywood“ je svima najdraža točka.
To je nešto o čemu sanjaš dok nisi u njemu.
To je pet minuta čistog i intenzivnog plesa.
Nema vremena za odmor.
Ruke gore!
Moć!
Zauvijek tako ostanite.
Ostanite tako. Dišite.
Vježbajte držanje položaja, to je dobro.
Napredujete, dame.
Dobro, stanka. Napredujete.
Slušajte me.
Idete šire negoli je potrebno. Ubijate se.
Odmorite se pa prelazimo na „Egipat“.
Imate dvije minute.
U redu, gđo Nicholas.
Bit će to dobro. Samo su rastrojene.
Previše.
„Zemlja Vila“ mi se ne sviđa.
Zato ću žutom bojom označiti stvari koje moramo vježbati.
Moram terorizirati vile, žao mi je.
Kako dolazim iz DADA-e,
nisam znala koliko je neobično što sam crnkinja koja pleše balet.
Krasno.
Svijet je veoma drukčiji od DADA-e.
Jer ondje to svi radimo i svi smo bili dobri.
Lauren Anderson, prva crna balerina u velikoj baletnoj školi,
došla je prije godinu dana.
I jedan i dva, pas de cheval, enveloppé.
Sa sedam godina nisam željela biti balerina.
Samo mi je bilo zabavno ići na sate.
Nisam shvaćala značaj toga da Afroamerikanka igra glavnu ulogu.
Otkrila sam da ih nije bilo mnogo. Zapravo, tada ih uopće nije bilo.
Osim u Alvinu Aileyju ili Plesnom kazalištu Harlema.
Samo sam željela plesati.
Nije mi cilj bio da budem prva crnkinja u nečemu.
Željela sam plesati.
Plié, jedan i protegnite se.
Kada sam vidjela April, pomislila sam: „Ajme, otkud ovo?“
Ona je rođena sa svime.
Da!
Sjajno.
Trebam nešto što lebdi. Mislim da je…
Želim nešto lakše.
Ne mislim nužno da imam tijelo za balet u ovom trenutku.
Noge su mi previše razvijene.
Kada ozbiljno kreneš, počneš se gledati na određeni način.
Chaîné.
Stani.
I drži.
Ali kada sam u svijetu baleta, većina je ljudi prilično mršava.
U srednjoj školi nisam imala problema s tim.
Potom shvatiš da je to možda značajno.
Jer svi ostali gledaju na težinu.
Sve je važno. Sve je tako posebno u baletu.
Nema savršene noge. Ja ih nisam imala.
Većina ih nema.
Većina plesača baleta nema savršene noge.
To je nešto na čemu se radi.
Radite na turnoutu.
Ne možete odmah samo…
Neki ljudi mogu.
Ali većina nas ne može.
Bilo je trenutaka kada sam bila tužna
zbog svog tijela.
Bila sam veoma negativna i nesigurna.
Ali…
morala sam prestati glumiti žrtvu prema sebi.
U jednom sam trenutku shvatila: „Ako želim ovo raditi,
moram shvatiti što mi odgovara.“
No bilo je teško shvatiti
da zanat koji je odabrao mene nije stvoren po mojoj slici,
a to je bila teška spoznaja.
Ali u isto vrijeme, ovaj zanat je odabrao mene.
Nemam izbora nego učiniti to i dati sve od sebe.
U Rusiji rendgeniziraju djeci stopala, leđa i tijela
prije negoli ih prihvate. Čujte, to je svijet baleta.
U operi će odabrati samo djecu koja imaju glas.
Glas se ne može steći. To je dar.
Isto je i s plesanjem baleta.
Za to moraju imati određenu građu.
Ne možete je steći.
Ruska metoda i Kirov su važni.
To je tehnika koju najviše volim podučavati.
Zato je s nama madam Giana iz Boljšoja.
No plesni svijet se razvija.
Stoga, za učitelje pokušavam redefinirati
njihov zadatak i način na koji ga obavljaju.
Želim duh plesa.
To se ne može fotografirati.
To osjećate i vidite.
Doživljavate.
Jedan, dva. Nije loše.
Jedan, dva. Jedan, dva.
Nije tako loše.
Vrati se.
Zapravo je pomoglo.
Izgledalo je bolje.
Žao mi je, madam Giana. Izgledalo je bolje.
Ne! Ne slažem se.
-Jer ovako izgledaju. -Ne slažem se.
U redu je.
U redu je. Pet, šest…
Samo vježbaju. Šest, sedam, osam!
Jedan, dva, jedan, dva.
Jedan, dva.
Neki ispadaju iz ritma i pomalo su ukočeni.
Morate se opustiti.
Žao mi je, no moram reći što vidim.
Nemamo mnogo vremena.
Ili to rade sada ili ne rade.
No znam da ćemo sve skockati.
Ali tehnički gledano, netko ovo radi.
To se neće promijeniti sutra.
Vratite se, dame.
Pet, šest, sedam, osam.
Jedan, dva, jedan, dva.
Mnogo bolje!
Dva, jedan, dva.
Mnogo bolje!
Žao mi je, madam Giana. Bolje je. Vratimo se na početak.
Bolje je. Znaš da jest.
Učitelji su veoma posvećeni mladim ljudima i mnogo ulažu u njih.
Idu kući s njima. Hrane ih.
Izgrdit će ih ako bude potrebno.
Uključimo se i pomažemo odgajati tu djecu.
HOUSTON, TEKSAS
U rodnom Houstonu na snazi je bila segregacija.
Znate, fontane za piće isključivo za bijelce.
Zahodi za crnce. Sve smo to doživjeli.
Postojala je sjajna plesna škola, ali nisam smjela ići jer sam crnkinja.
No bila sam ozbiljna i znala sam da to želim.
Moja mama tvrdi da sam joj s osam godina rekla:
„Mama, želim biti plesačica.
Kako ću to postati bez školovanja? Trebam prave sate plesa!“
S 14 godina unovačila me madam Tatiana Semenova
iz Marijinski teatra.
Bila sam ushićena. Jutrom sam išla na drugi kraj grada.
Vozio bi me ujak Lloyd. Ako bih se morala vratiti autobusom,
morala sam nekoliko puta presjedati.
Madam Semenova doista me prihvatila.
Stipendija Zaklade Ford platila je sve moje sate.
Bila sam stipendistkinja.
Kada sam plesala,
bila je to velika stvar jer odbor nije znao da sam ondje.
Bila sam ondje šest ili osam mjeseci
prije nego što je odbor saznao da je u školi crna učenica.
Nekima se to nije svidjelo.
Madam Semenova me poticala,
grdila i ponižavala.
Ali me i voljela.
„ŠEĆERNI ŠTAPIĆ“ ŠEST TJEDANA DO NASTUPA
Dobro došli kod opake Chantel.
Idemo!
Kao dijete su me usvojili. Takvo što spasi nekoga poput mene.
Netko me primijetio i uložio u mene
te rekao: „Vidimo što želiš.
Pomoći ćemo ti da dođeš od točke A do točke B.“
Smatram da mi je to najviše promijenilo život.
Sjednite. Gore!
Gdje si ti?
Ne znam.
Ako mi opet dođeš sa šiškama…
Elijah, donesi mi gumicu, molim te.
Izgleda slatko.
Zaveži, Elijah. U redu je.
Pet, šest, sedam, kreni.
Prijeđi i sjedni.
Bio sam zamjena.
No gđa Chantel je rekla da mogu biti u „Šećernom štapiću“.
Da, bio je zamjena, no onda se počeo truditi,
i to jako. Eto, tako je završio u izvedbi.
„Šećerni štapić“ je zabavan. To je hip-hop, zabava i energija…
Da, jako je zabavan.
„Šećerni štapić“ je samo za dečke.
To je hip-hop, što mi je jedan od omiljenih stilova.
Ne mogu biti u njemu, ali najdraži mi je.
„Šećerni štapić“ je za dečke, a „Zemlja Vila“ za djevojke.
DADA je uvijek bila škola s najviše dečki.
Zato što ih želim te ih potičem.
Moram imati nešto da im dam.
Olivia, idi u sredinu.
Unatrag!
Najdraža točka mi je „Šećerni štapić“.
To je jedini hip-hop u izvedbi. Samo za dečke.
Šest, pet, iza njega.
Hoćeš li staviti i djevojke?
Da, hoću.
Upast ću u nevolju, ali nema veze.
Križ, gore, dolje.
Trebam… Da!
Moram vidjeti križ i gore! Gotovo kao éleve.
Preko mene mrtve. Nema cura u „Šećernom štapiću“.
-Ništa od toga, nema djevojaka. -Sve smo čule.
Gotovo se dogodilo, ali u redu je.
U svemu sam ostalom.
Žao mi je, djevojke. To je samo za nas.
To je mišićna memorija.
Kada vas Chantel Heath vodi do krajnjih granica,
ne možete to zaboraviti.
Taj trk!
Jedan, dva, dolje, gore.
Da.
Klizanje, jedan, dva.
Da, i dalje sve znam.
Baci!
Okreni i jedan.
Nije šala, ha?
Neki se dečki raspadnu i ne uspiju.
Kažu: „Ajme, to je teško!“
Znam, sjedni.
Samo trenutak.
Da sam ja u tome i dalje bih plesala
jer pjesma i dalje svira.
Idemo, hajde!
Kažem im: „Samo ustrajte jer ćete jednog dana uspjeti.“
Ne znam ostanu li svi u tome.
No jedno svakako znam. Ostanete li ovdje dulje od semestra,
to ostane u vama. Barem je tako bilo sa mnom.
Šetao sam kroz dvoranu.
Ali dugo nisam zaista bio ovdje na satu.
Mnogo sam znoja ostavio na ovom podu.
Da netko proučava povijest ovih podova,
bilo bi to odvratno, ali nadahnjujuće.
Bio sam prvi Orašar u prvom Čokoladnom orašaru.
Otišao sam od svoje biološke obitelji s 13 godina.
Majka i tri sestre otišle su u Arizonu.
Mama je svjesno odlučila da ipak mogu ostati ovdje.
Doselio sam se gđi Harris, odnosno Mami Harris…
…i dobio punu stipendiju za akademiju.
Kad sam prvi put bio Mali Orašar,
pomislio sam: „Mrak, u glavnoj sam ulozi.“ Gđa Allen vjerovala je u mene.
Sada je Ryan Phuong Mali Orašar.
Hvala Bogu da sam bio prvi jer ne bih želio ići poslije njega!
Želim da bude čarobno.
Ne možeš samo doći, zauzeti četvrti položaj kao Degasova statua
i premjestiti se. Ne!
Dušo, to je Čokoladni orašar!
Živ je! Kao: „Bože, pogledaj ga!“
Mora biti tako.
Pogledajte me. Pogledajte njega!
Neprestano gledate sebe!
Odigrajte scenu.
„Ajme, kreće se! Pogledaj ga!
Bože, dodirnula sam ga! Stiže!
O, Bože!
O, Bože!“
Tako bi trebalo biti.
Došao sam na otvoreni tečaj hip-hopa.
Mislim da je Chantel podučavala.
Samo sam htio plesati hip-hop.
Nisam kanio plesati balet.
Nisam vjerovala svojim očima.
Rekla sam: „Molim?“
Pustiš hip-hop glazbu i pojavi se mali tornado.
Mali tasmanski vrag, znate?
Bio je svaki Orašar.
Bio je Najmanji Orašar, a sada je mladi Princ.
PRINC
Ryan je mislio da želi ići na sate hip-hopa
i tako smo ga namamili.
Damo im nešto što žele,
ali ih učimo da moraju odraditi još nešto da to dobiju.
Balet? Čujte, tada sam mislio da je to ples samo za djevojke.
Strašilo me ići na sate.
Učiti balet veoma je teško.
Onaj tko se odluči upisati balet
i odradi cijelo školovanje,
ima jaku osobnost te može ići i dalje od toga.
Gđa Allen mi je rekla da je danas takva osoba
jer je prošla teško baletno školovanje.
Otišla sam na audiciju u Umjetničku školu Sjeverne Karoline
nakon školovanja Baletne zaklade Houstona.
Polagala sam mnogo nade u to.
Iskoristili su me na audiciji za demonstraciju.
Na kraju sam pitala čovjeka:
„Samo me zanima kada ćemo početi?
Kako će ovo ići?“
Rekao je da me neće prihvatiti.
Da nemam dobro tijelo za ples te da bih se trebala baviti nečim drugim.
To ju je slomilo. Prestala je plesati godinu ili dvije.
Obeshrabrilo me.
Rekao mi je: „Svakako zaboravi na balet.“
Ajme, to je bilo teško.
Vratila sam se kući i bilo je vrijeme za fakultet.
Primili su me na Sveučilište Howard.
Pomislila sam: „Moram odustati od plesa.
Ja njega volim, no ne i on mene.“
To je bilo teško.
Kada sam izašla iz zrakoplova, majka je bila veoma shrvana.
To mi je najteže palo.
Izašla sam iz zrakoplova i čekala me na zračnoj luci.
Dočekala me uplakana.
Rekla je: „Deborah, nisi uspjela.
Nisi uspjela.“
Mama je rekla: „Ovo ljeto ne ideš plesati.“
Uzet ću novac koji sam štedjela da te pošaljem u plesnu školu
i kupit ću auto.“
Rekla sam: „Ne, mama! Želim ići.“
Tog sam ljeta upoznala Marthu Graham.
I Meredith Monk.
I Twylu Tharp.
I Alvina Aileyja.
Bio je to novi val plesača koji su razbijali tradicionalni kalup
i radili nešto novo te uzbudljivo.
Alvin Ailey bio mi je sve.
Rekla sam si: „Mala, baci te čizme.
Sada ćeš plesati o osjećajima.“
„VLAK“ PET TJEDANA DO NASTUPA
Godinama pokušavam shvatiti
kako se mogu poslužiti jezikom stepa u izvedbi.
Ove godine dolazi Savion Glover.
Zamolila sam ga da stvori točku „Vlak“.
Gđa Debbie Allen na početku je imala ideju.
Potom je tu ideju usadila meni u glavu.
Razmišljao sam o tome i vratio se.
Bio sam spreman.
Ideja joj je bila da napravimo nekakav vlak
da nas prebaci iz jedne točke u drugu.
Hvala.
Osim koreografije,
želim da dobiju osjećaj osnaženosti,
osjećaj veličine, osjećaj postignuća.
Osjećaj izraza.
Ta sposobnost razmišljanja o tome da nekoga ponukate da drukčije razmišlja…
To je bio moj stil.
Isprva je rekao da plešem slobodno.
Tako sam stvorila svoju sitnicu na početku i na kraju.
Želim biti dostupan kao ljudsko biće.
Sviđa mi se ta razmjena koja mi omogućava da učim od njih.
Nadam se da će i oni učiti od mene.
U redu, počet ćemo s probama tijekom tjedna.
Smatram da u suprotnom nećete uvježbati to.
Neke moram drukčije razmjestiti.
Ne mogu uvježbati ples lutke.
Ne želim da ne izgledaju fantastično na toj pozornici.
Izbacili su me iz „Lutaka“, kao i moju sestru.
Želi da budem u sceni zabave.
Morate sudjelovati od samog početka!
Ne mogu ovako glumiti majmuna.
Spremna sam za vile!
Kada budete u krilima, želim da stojite ovako.
Spremni za pokret.
Gdje je nestalo mahanje?
Jedan, dva, tri, četiri!
I gore! Gore! Gore! Gore!
To, Tobal!
Ona mora biti majmun.
To!
Curo, dolazi!
Ja koreografiram „Prašumu“,
jednu od najvećih produkcijskih točaka u cijeloj izvedbi.
„Prašuma“ je predivna.
Leptiri, majmuni, pantere.
Kada razmišljate o životinjama na afričkim ravnicama,
odnosno o migracijama, svi idu u istom smjeru.
Dakle, odvija se putovanje.
Bože, koliko je plesača?
Ne želim to reći naglas!
Kostimografkinja Delorse mogla bi me lupiti.
Kada je vidjela broj ljudi,
pitala me jesam li sigurna. Rekla sam: „Da, Delorse.“
Dosta razgovora, molim.
Tko nema kostim?
Imamo gotovo 200 plesača.
Svaka osoba nosi dvije, tri stvari.
Neka djeca nose pet.
Dobro, djevojke!
Otišla je po još kostima.
I dalje čujem žamor!
Dobro!
Eto, malo smo zatrpane.
Svakome se sviđa kostim?
Da!
Sjajno.
Nedostaju dvije osobe.
Jedna, dvije.
-Tko? -JoAnn i AuDrya.
Gdje su?
Neka žena tvrdi da je JoAnn lupila njezin auto, ali nije. Upravo su na putu.
S osam sam godina krenula u DADA-u.
Ove godine dolazim u školu kada ja to želim.
Samo pokušavam biti tinejdžerica.
JoAnn!
Ne možeš samo tako doći. Što je bilo?
Zašto?
Ostani ovdje.
Jedan, plié.
Zagrij se kod rukohvata.
Jedan, plié.
I dolje.
Kada god sam osjetila da sam je iznevjerila,
svaki me put to jako pogodilo.
Ne smijem je više iznevjeravati.
Naši sljedeći razgovori moraju biti isključivo pozitivni,
umjesto toga da mi govori da se sredim.
Mnogo je toga potrebno.
Mislim da se svodi na srčanost i volju
te želju za nečim većim.
I…
mukotrpan rad, da.
Nastojim vam pomoći da steknete profesionalnu radnu etiku.
Recite „radna etika“.
Radna etika.
To se odnosi na sve u životu.
Vašu zadaću, vaše školske rezultate,
vaše poslove i karijerne ambicije.
Ako radite u pošti, ako ste učitelji,
ako ste domari
ili ako radite u Washingtonu,
radna vam etika mora biti jednaka.
Ako radite s djecom, radna bi etika trebala biti još bolja.
Adolescencija je teška.
Kao da vas um nakratko napusti
i, takoreći, lebdite u orbiti.
Istražujete sebe i stvari oko sebe.
No činjenica da morate tri ili četiri puta na tjedan ići na nešto
što zahtijeva da budete odgovorni,
pomaže vam da budete odgovorni oko škole i kućnih poslova
te vam daje osjećaj zahvalnosti.
Kako ćete dospjeti na naše mjesto?
Što vam je cilj u životu?
Svaki dan nije samo proba za našeg Orašara,
nego i proba za ostatak vaših života.
Zakasnite li ovamo,
zakasnite ćete i na poslu i prijeti vam otkaz.
Zakasnite li na Broadway - otkaz!
Zamjena će plesati. Fućka im se koliko im se sviđate.
Niste profesionalni!
-Razumijete li? -Da.
Svaki je dan proba za život, ne samo za Orašara.
Shvatite to ozbiljno i stvorite nešto.
Imamo mnogo posla. Htjela sam vas vidjeti.
Nismo u lošoj fazi, ali imamo još jedan mjesec.
Odnosno manje jer ne vježbamo svaki dan.
-Ovo je vaša zadaća. -Hvala, gđo Allen.
Nemojte kasniti na probe!
Nemojte da se to ponavlja, ozbiljna sam!
Hvala, možete ići.
-Hvala, gđo Allen. -Da!
-Hvala. -Da.
-Hvala.
Nemoj kasniti, AuDrya.
Ako kasniš, ostani vani.
Da.
-Hvala. -Da.
Hvala.
-Hvala, gđo Allen. -Da.
-Hvala, gđo Allen. -Još radosti. Lijepa si.
Znaš li koliko? Mislim da ne znaš.
Tako si lijepa!
Prihvati to kada plešeš.
Idi.
-Da. -Hvala.
Hvala. Skrati te nokte!
-Hvala, gđo Allen. -Da.
Hvala. Učinit ćeš to.
Vrijeme unutar kojeg je moguće zakoračiti u plesni svijet je kratko.
Morate to učiniti do određene dobi.
Morate se podići na određenu razinu.
Dakle, do završetka srednje škole
morate moći ići na audicije i natjecanja.
April, dođeš s ove strane pozornice i zapravo ih pozoveš.
Bila sam na audiciji za Plesno kazalište Harlema
i nisu me primili.
Potom sam išla na druge audicije misleći da će me primiti,
no ništa od toga.
Kao plesačica,
uvijek pokušavate pronaći drugo mjesto te želite napredovati.
Katkad vam se čini da ste zapeli u audicijama
te da nemate ništa.
Život plesača veoma je težak.
No ne mogu zamisliti da se bavim ičim drugim.
Prijavila sam se u 12 škola.
Znala sam reći: „Želim u plesnu školu.
Ne moram ništa raditi. Ocjene uopće nisu važne.
Samo ću plesati.“ Nije tako.
Iskreno, gore je.
Stoga pomalo šizim.
Morate biti veoma usredotočeni kako biste uspjeli.
Ne smijete se lako rastužiti.
Učitelj je možda previše okrutan ili je sve suviše lako,
no ne smijete dopustiti da vas to dira.
Šest, drži.
I ja to moram naučiti jer i dalje radim iste stvari.
Shvaćate? Ne dobijem neki posao i odmah kažem:
„Nisam sposoban. Fućkaš ovo.“ I odustanem.
Gore, osam.
Moramo naporno raditi.
Fućka mi se ako imaš osam godina. Osmogodišnji glumci glume velike scene.
Moraš se truditi, bez obzira na dob.
Željela sam plesati u ansamblu. Dakle željela sam ići u školu, vježbati,
diplomirati i ući u ansambl kao što je Alvin Ailey.
Svatko ima taj san. Svi žele plesati profesionalno.
To se vidi kod Savoy.
To se vidi kod April.
To se vidi kod JoAnn.
Katkad im to vidite u očima.
Pitaju se hoće li uspjeti.
Hajde, curo. Možeš ti to!
Poznajem mnoge koji nisu postali plesači.
Recimo, nevjerojatni su kirurzi,
ali su i dalje vrsni plesači.
Steve Jobs je išao na tečajeve plesa. Jest.
Pobjegao je s matematike kako bi mogao otići na tečaj plesa.
Ti mi mnogo govori.
Željela sam u New York, ondje su odlične škole.
No sumnjala sam u sebe. Mama mi je rekla:
„Audicija za stipendiju Ailey uskoro je u New Yorku.“
Pitala sam: „Čekaj, idem?“ A ona: „Da, ti i Savoy.“
Dakle, samo nas dvije 17-godišnjakinje
sjele smo u zrakoplov i otišle na audiciju u New York.
Potom sam ja otišla u San Francisco, u LINES.
Ondje mi je bilo ugodno.
Dobila sam stipendiju za njihov ljetni program
i pomislila da mogu biti plesačica.
Bravo.
Potom su odredili stroge rokove za plaćanje,
nakon ljetnog programa.
Stanovati mjesec dana u San Franciscu
jer vam ne osiguravaju smještaj…
…nevjerojatno je skupo.
Išla je u Ailey i nije primala stipendiju.
Dakle, samo za ljeto u kojem je išla u Ailey,
sa školarinom i smještajem
stajalo nas je šest, sedam tisuća.
A to nije…
nešto što si mogu priuštiti kao samohrani roditelj.
Da, tada sam pomislila:
„Ples možda nije za mene.“
I sve je otišlo k vragu.
Znala sam da moram smisliti što ću raditi do kraja svog života.
Vidimo se u srijedu, zar ne?
„VILINSKA KRALJICA“ DVA TJEDNA DO NASTUPA
Dugo se bavim plesom na svili.
Debbie je pitala kako ga možemo uključiti.
Počeli smo s Vilinskom Kraljicom.
Ove godine Kylie Jefferson i April bile su Vilinska Kraljica,
no ja sam većinom radila s Kylie.
Kylie mi je poput starije sestre.
Uvijek mi je bila uzor.
Diplomirala je na DADA-i i otišla u Complexions,
jednu od najboljih škola suvremenog plesa.
Lebdiš.
Upala sam u školu iz snova, Suvremeni balet Complexions.
Dolje, a sada…
Bila sam radila s njima nekoliko mjeseci.
Partner me dizao preko ramena
i čula sam kako je nešto kvrcnulo.
Nekakvo puknuće.
Bio je to glasan zvuk u mojem rebru.
Vrištala sam na pozornici.
To je vjerojatno najgora ozljeda koju sam ikad imala.
Sišla sam s pozornice i srušila se.
Plakala sam i jako me boljelo.
Mislila sam da je sve gotovo.
Gotovo sam i željela da bude.
Rekla sam da više ne želim plesati. Srce mi je bilo slomljeno.
U ovom će svijetu biti mnogo boli.
Tjelesne, ali i duševne.
No morate se uzdići i nositi se s tim.
Kao i sportaš, morate ostati u igri.
Hoćete li ostati?
Dobro.
Tišina! Idemo ispočetka.
Glazba, idemo.
Skakućite!
Od samog početka budite sretni.
Karakter je važan kao i ples.
To je dio profesionalizma i izvedbe na pozornici.
Nastojim im pomoći da shvate taj cjelokupni koncept.
U sceni zabave gotovo su svi plesači.
Stoga su te probe nevjerojatne.
Da, Sophia!
Gore!
Dolje!
Nemamo dovoljno prostora.
Trebamo deset studija.
Bez priče!
Nema priče!
Uvijek podsjećamo učenike
da im pomažemo oblikovati njihove snove.
No to ništa ne znači bez njihova poštovanja.
Tišina!
Izađi.
Ušutite više!
Moj Bože!
Kad bih mogla otpustiti neke od vas,
to bi mi olakšalo život.
Želim vas pripremiti za profesionalni svijet.
Nećete raditi nigdje sudeći po vašem ponašanju.
Fućka mi se tko ste i koja je vaša uloga.
Ako brbljate dok radim, letite van!
Ako vam to ništa ne znači, super.
Saznat ćemo.
Upravo sada.
Samo da vas još jedanput čujem do kraja ove probe!
Ne poštujete ove profesionalce
koji izvedbu žele učiniti sjajnom.
Smišljam vaše naklone.
Ovo se mora čuti ovdje.
Evo, upravo ovo!
Gđa Allen je dobra. Prema meni.
Ne znam za sve ostale jer su zločesti.
Ne zna da sam ja zločesta, ali zna da sam jednom zabrljala.
No nije vikala na mene jer sam joj draga.
Draga mi je gđa Allen.
Kada me Semenova podučavala u Houstonu,
mislite da smo razgovarale?
Mislite da bih otvorila usta i govorila dok ona nešto govori?
Bože, podučavala je štapom. Udarila bi vas.
Zato sam imala štap u Slavi, u počast madam Tatiani Semenovoj.
Poživjela je i svjedočila mom uspjehu
na Broadwayu i televiziji.
Sjećam se našeg posljednjeg ručka.
Madam je otvorila bocu šampanjca.
Rekla mi je da zadržim čep jer to donosi sreću. Još ga čuvam.
Izvadila je program koji je sačuvala.
Čuvala je one s mojim imenom i imenima učenika…
…koje je podučavala i voljela.
Pile smo šampanjac i jele,
a potom je rekla: „Znaš, morala sam te pronaći.“
Zbunila me. Rekla je: „Da zadržimo poticaj Zaklade Ford
uzimali smo raznolike učenike.
Morala sam pronaći crnu učenicu.“
Sjedeći ondje, ostala sam u šoku
jer sam…
mislila da su me uzeli zato što sam bila dobra,
a ne zato što sam crnkinja.
No razmislila sam i rekla:
„Bila sam dobra.“
Imamo dva i pol dana u kazalištu da se pripremimo za izvedbu.
Hej, jesi li na crti?
Prvo ulazimo, a potom se svi pitaju:
„Kada će tehnička proba?“
Gđa Allen najprije dovodi ljude koji lete,
potom možda miševe,
a onda manje skupine rade što moraju.
Potom se stvara masa!
Ne!
Kamo ideš? Ne.
Ravno. Ne.
-Gore se ne čuje. -Dobro, moramo to dokučiti.
-Ujedini nas. -Ujedini nas.
-Ne dijeli nas. -Ne dijeli nas.
-Ujedini nas. -Ujedini nas.
-Ne dijeli nas. -Ne dijeli nas.
-Ujedini nas. -Ujedini nas.
-Ne dijeli nas. -Ne dijeli nas.
-Neka ovaj krug. -Neka ovaj krug.
-Naše moći. -Naše moći.
-Naše strasti. -Naše strasti.
-Naše radosti. -Naše radosti.
-Naše radosti! -Naše radosti!
-Ostane. -Ostane.
-Potpun. -Potpun.
-Zauvijek. -Zauvijek.
-S Čokoladnim! -S Čokoladnim!
-Čokoladnim orašarom! -Čokoladnim orašarom!
April je naša Vilinska Kraljica danas.
Sretno, April!
Pozdravljamo Chrisa Novasa kao našeg Princa.
Rezervirajte ulaznice i pripremite se za nastup.
Vidimo se na pozornici.
Počinjemo s takozvanim dječjim izvedbama.
U kojem god kazalištu nastupamo, djeca iz cijelog Los Angelesa pozvana su
da pogledaju Čokoladnog orašara.
Tako svake godine djeca vide njihovu prvu izvedbu.
Dobro došli u Čokoladnog orašara!
8 NASTUPA, 11 520 SJEDALA, 450 000 DOLARA OD PRODAJE KARATA
Zovem se Debbie Allen i došla sam…
Hvala.
Dok gledate nastup, zapitajte se što želite biti!
Želite li biti jedan od plesača?
Jedan od pjevača?
Želite li dizajnirati kostime?
Želite li biti šminker?
Majstor za rasvjetu?
Mnogo je prilika.
Dobro?
Dobro, moram sada ići i pripremiti se za ulogu.
Moram ići!
Moram srediti svog lika!
Volim vas, vidimo se poslije!
Božić je i svi su na velikoj zabavi.
No Karin brat Frankie postane ljubomoran
jer je Kara u Orašaru, a ne on.
On i njegov prijatelj pokušaju joj ukrasti Orašara,
ali Orašar se slomi.
Ona se rastuži, a onda se dogodi čarolija
i odlazi na mnogo različitih mjesta.
Bila sam nervozna prije nastupa.
Mama mi je pomagala iza pozornice.
Rekla je: „Ne možeš promijeniti ono što se dogodi,
ali ako se potrudiš, znaj da će biti u redu.“
To mi je pomoglo da izdržim.
Najljepše mi je gledati njihova lica.
Neki koji su po prvi put u kazalištu dobiju ovacije.
Gledati im lica je nevjerojatno.
Želite nastaviti rasti.
Nikada se ne osjećate kao da ste stigli na cilj
ili da vam ništa ne preostaje.
Uvijek morate rasti i tražiti veće mogućnosti.
To je ono što nauče ovdje.
Proces traje od rujna do prosinca
i intenzivan je.
Učenici koji sudjeluju napreduju deseterostruko, rekla bih.
Uče svoj zanat.
Postaju dio obitelji.
Nastupaju pred 1800 ljudi.
Ogoljuju duše.
Djeca nisu ista nakon Čokoladnog orašara.
Posve su drukčija.
Neka djeca nisu ni znala da žele plesati.
No kada se zaljube u to, to je uistinu nešto posebno.
Neka su na Broadwayu i rade ono što nisu nikada mislila da hoće.
Mislim da je to ono što umjetnost radi ljudima.
Može vas odvesti kamo god želite u svijetu.
Plesač mora biti discipliniran, odlučan
i voljan ustrajati,
bez obzira na to koliko puta posrne.
Jer je uspjeh korak dalje od neuspjeha.
Moja škola iz snova je USC.
Audicija je za koji tjedan.
Pomalo šizim, ali ništa strašno.
Mama mi je za to kupila novi triko.
Jednog dana prijateljica mi je rekla: „Ti moraš biti učiteljica.“
Pitala sam je: „Doista?“ A ona: „Da, to je tvoj poziv.“
Održala sam prvi sat i pomislila:
„Ajme, volim podučavati. Možda bih trebala nastaviti s ovim.“
Djeca katkad zaborave…
Misle: „Oni su već stari. Sigurno više ne rade ovo.“
Ne vide profesionalnu stranu našeg posla.
Eto, jedan sam dan učiteljica.
No na audicijama za velike umjetnike i na turnejama
u istom sam košu kao i neki od mojih učenika.
To je zdrava konkurencija.
Neka se iznenađenja događaju tijekom školovanja.
Učenik koji se ne čini obećavajući,
napornim radom i otvorenim umom,
jednostavno će odskočiti.
Ako ću ikada imati plesni studio,
članarina će biti onolika koliko ljudi mogu platiti.
Mnogo je dobrih plesača koji se ne školuju jer nemaju novca.
S ovim znanjem kasnije mogu biti bolji plesači.
Bolji ljudi i humanitarci.
Važno je učenje i kako oni to upijaju.
Želim da odavde odu drukčiji.
Sviđa mi se…
osjećaj kada postajete glazba.
Ako možete zamisliti kako je to fizički postati glazba,
to vam je ples.
Postajete nota, instrument ili ritam.
To je ples.
Do kraja oporavka,
nazvala me gđa Allen i pitala želim li biti Vilinska Kraljica.
Bojala sam se.
Jako sam se bojala jer me nazvala gđa Allen,
a to je značilo da sam se morala baciti na pravi posao.
Bilo je teško, no zbog te uloge ponovno sam dobila želju za plesom.
Vratila mi se borbenost.
Ne znam kako i zašto. Možda sam morala preći preko sebe same.
Mislim da najviše žrtvujete vrijeme.
Mnogo vremena provedete vježbajući.
Katkad morate žrtvovati
normalan život u osnovnoj ili srednjoj školi.
Tako u dvadesetima postanete fenomenalni.
Ima nešto u plesu…
Kada znate da odlazite iz svoje prve škole plesa
i pripremate se za odlazak u svijet…
Kada bogatstvo znanja koje ste dobivali
od svoje pete, sedme ili osme godine
više nije samo u vašoj glavi,
nego i u vašem tijelu, načinu govora te hodu,
tada ste plesač.
Kada se suština onoga što to jest i bit onoga tko vi jeste spoje u jedno,
tada postajete umjetnik.
Ovo je plan za cijeli život.
To je brak.
Doista. I želim vidjeti…
da se nastavlja u budućnosti.
Tako će, i poslije mog vrhunca i moje sposobnosti da radim to što radim,
on i dalje opstati.
Uvijek ću biti jedna od te djece. Fućka mi se i da imam 90 godina!
U srcu ću uvijek biti to dijete koje traži svoju priliku i pita se:
„Tko će me obučavati?
Kako ću postati osoba koja znam da mogu biti?
Gdje je moja prilika?“
Uvijek ću biti jedna od te djece u srcu.
Idemo.
Slušajte. Prva crta, vi ste prvi.
Ako niste savršeni, sve ostalo je katastrofa.
Morate biti što?
Savršeni.
Istrčat ćete u skupinama od osmero.
BALET JOFFREY
April je dobila punu stipendiju za školovanje u Baletu Joffrey.
Pet, šest, pet, šest, idemo!
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Dva, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam
i jedan!
Pet, dobro.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Dva, dva, tri…
Za deset godina želim biti u Kraljevskom baletu.
San mi je ići onamo i plesati na toj pozornici.
Pet, šest, sedam, osam.
Jedan, dva, tri, četiri, pet.
Hajmo!
Želim na Stanfordu studirati kineziologiju i ples.
Pazi ti nju!
Dva, tri, četiri, pet, hajmo!
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Nadam se da ću postati netko tko će promijeniti svijet.
Želim da se to dogodi.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam i jedan!
I pet, šest, sedam…
Želim biti poznata plesačica.
Možda koreografkinja, ali volim plesati.
To je moja strast.
Jedan, okret i idemo!
Vjerojatno odvjetnica i plesačica.
Vjerojatno ću istovremeno biti oboje.
Pet, šest, dalje!
I jedan, dva, tri, četiri, pet, šest…
Za pet godina želim studirati ono što ja želim te plesati.
Želim biti…
stabilna.
Želim imati stalnu ulogu u TV seriji ili u filmu.
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam, osam.
Za pet godina želim biti negdje dalje,
ili na Broadwayu ili s plesnim ansamblom.
Hajde, idemo.
Želim biti mnogo toga.
Autorica, inženjerka, plesačica…
i predsjednica Sjedinjenih Država.
U prvoj sam izvedbi Kara…
…a u drugoj sam u „Bollywoodu“.
Jada je postala najmlađa Kara, u dobi od devet godina.
Savoy studira ples na Sveučilištu u Arizoni.
Dobitnica je Dekanove nagrade i članica sestrinstva Alpha Phi.
S 20 godina su me primili na Broadway.
Glumim u mjuziklu The Prom.
Mama je rekla: „Nismo iznenađeni.“
Pitao sam je zašto, a ona: „Svi smo to vidjeli.“
Odnedavno i glumim. U seriji sam Mladi Sheldon.
Glumim lika imena Tam.
Ovaj me posao ubija. Ne bi shvatio.
Znaš da imam posao?
JoAnn predaje ples i koreografirala je klasičnog Orašara u gradu Altooni, PA.
Ponosna je studentica obrazovanja u ranom djetinjstvu.
Kylie je plesala iza Lizzo na dodjeli nagrada Grammy.
Mentorica je mladim plesačima i glumi u Netflixovoj seriji Krhke ljepotice.
Nakon školovanja u Baletu Joffrey,
April se pridružila ansamblu Suvremenog baleta Complexions
u New Yorku.
Plesna akademija Debbie Allen obučava stotine djece na godinu,
neovisno o tome mogu li platiti.
Čokoladni orašar i dalje donosi najviše novca DADA-i.
Debbie Allen nastoji osnovati zakladu
kako bi osigurala budućnost DADA-e i plesača.
Prijevod titlova: Selmir Hasanić