Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ DOKUMENTUMFILMJE
Ma tökéletesnek kell lennie. Már csak két próbánk lesz.
A DIÓTÖRŐT TÖBB MINT 700 TÁRSULAT JÁTSSZA A VILÁGON.
EBBŐL TÖBB MINT 600 AZ EGYESÜLT ÁLLAMOKBAN TALÁLHATÓ.
Két, há', négy, futás, hat, hét, nyolc.
Két, két, há', négy, öt, hat, hét és egy.
2008-BAN DEBBIE ALLEN ÚJRAÁLMODTA A DARABOT.
EZ LETT A CSOKIS DIÓTÖRŐ.
Nem látom az egyenes vonalat.
A tőled balra álló előtted ér oda.
Előtted fog beérni, szóval hozzá kell igazodnod.
ÉVENTE 200 DIÁK JÁR A DEBBIE ALLEN TÁNCAKADÉMIÁRA.
75%-UK ÖSZTÖNDÍJAS.
Elölről! Mindhárom csoport, gyerünk!
És egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Két, két, há', négy, öt, hat.
És egy.
AZ AKADÉMIA SZEPTEMBERBEN NYÍLT MEGHALLGATÁSOKAT TART A DARABHOZ.
AZ AZT KÖVETŐ HÓNAPOK PRÓBÁKKAL TELNEK.
Sokkal jobb. Mindenki megvan?
- Mindenre fogtok emlékezni? - Igen!
- Mert kik a táncosok? - A legokosabb emberek a világon.
A legintelligensebb emberek a világon, és mi mindenre emlékszünk, igaz?
- Igen. - Jól van, irány a smink! Sziasztok!
- Köszönjük, Miss Allen. - Szívesen, drágám.
Istenkém!
Mi következik?
Mindenkinek megvolt a haj és smink?
Gyerünk, emberek!
Ő ott Debbie Allen, híres ember.
Csokis diótörő!
Debbie Allen vagyok. Annyira…
Elmondhatatlanul izgatott vagyok, és nagyon örülök,
hogy köszönthetem önöket az idei első Csokis diótörő előadáson.
Tudom, vannak, akiknek még meg kell tanulniuk a lábfejüket pipálni,
de addig nem fog menni,
amíg meg nem tanultok csendben figyelni.
MEGHALLGATÁS 12 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Üdv a Csokis diótörő meghallgatásán!
Nagyon örülök, hogy itt vagytok.
Látok sok ismerős arcot, de vannak újak is.
Olyan fiatal táncosokat keresek, akik tele vannak élettel és dinamikusak.
Akik szeretnének életet lehelni a szereplőkbe a színpadon:
egy babába, majomba vagy tündérbe.
Nem csupán táncosok vagytok, hanem színészek is.
Sok lehetőségetek lesz megmutatni,
hogy hol tudnám alkalmazni a képességeiteket,
én pedig mindent megteszek azért, hogy a megfelelő szerepet kapjátok.
Akit a nap végén nem választottam ki, az se szomorkodjon!
Egyszerűen csak többet kell még gyakorolnia.
A tavalyi műsor nagy siker volt, és mindenki vár minket vissza.
Szeretném bemutatni balettmesterünket, Miss Giana Jigarhant.
Madame Jigarhant.
Ma betanít nektek pár lépést.
Lehet, két kombinációt is tanítunk,
ezután Miss Eartha Robinson jön egy kis jazz-zel.
Bemutatom Miss McDonaldot, a Debbie Allen Táncakadémia igazgatóját,
és Miss Cathie Nicholast, aki az én jobb kezem és bal lábam. Jó.
Jól van, mehet az échappé.
Átvesszük.
Egy és két és há' és négy.
Egy és két!
Egy és két és há' és négy.
Vannak, akik a Csokis diótörőt
négy- ötévesen kezdik el, aztán 12 évesen még mindig velünk vannak.
Végigjárják a táncakadémiát,
ezért vannak, akiknek ez már a hetedik Csokis diótörője.
Emellett ott vannak a kezdők.
Ugrás!
Fel, le, forog!
Rengetegen voltak, ami kicsit lefárasztott.
Sűrű egy nap volt.
- Nekem ez a hetedik. - Nekem a hatodik.
Nyolc-kilenc éve vagyok itt. Ez az életem fele.
És egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Két, há', négy és ennyi.
Miért gondoltad, hogy nem fog menni?
Nem tudom.
Szeretek gyerekeket tanítani. Néha megőrjítenek,
és sokszor kis szörnyekként viselkednek.
Óvatosan!
A meghallgatásra jöttél?
- Oké. - De nem akarok táncolni.
Nem akarsz?
Akkor csücsülj le! Ha nem akarsz táncolni, szólok anyukádnak.
Imádom a munkámat.
Mindig is gyerekeket akartam tanítani.
A tánciskolákban a táncosok már képzettek, és tudják, mit csinálnak.
De a gyerekeket én vezetem be a balett szépségébe,
a művészet szépségébe,
és megfigyeltem,
hogy ezáltal magát az életet is jobban kezdik értékelni.
Figyelni foglak titeket az órákon,
és ha lesz valami üresedés, szólok, de most még gyakorolnotok kell.
Több gyakorlásra van szükséged.
Engem is bánt a dolog.
Nagyon örülök. Szuperek voltatok, köszönöm.
- Mondjátok: „Köszönjük, Miss Allen!” - Köszönjük, Miss Allen!
Holnap egykor találkozunk. Sipirc!
Kislány koromban a Diótörő nagyon fontos volt nekem.
Benne voltam a Virágkeringőben.
Ezt énekeltük:
Üdv virágföldön
Milyen hírekkel szolgálsz nékünk ?
Mindig is a „Cukortündér” volt az álmom.
Imádom a zenéjét.
Az eredeti Diótörő zenéjét Csajkovszkij írta,
és Petipa, egy francia koreográfus készítette a balett librettóját.
A Diótörőt először 1892-ben mutatták be Szentpéterváron,
a Mariinszkij Színházban.
A kritikusoknak nem tetszett, a közönség viszont teljesen odavolt érte.
A Diótörő márkát és nevet mindenki ismeri,
mi pedig előálltunk a Csokis diótörővel.
Ha valaki elmegy a New York City Ballet-be,
a főszerepeket mind felnőttek játsszák.
A gyerekek csak átfutnak a színpadon, majd leülnek.
De a mi Diótörőnkben amellett, hogy vannak profi táncosok és tanárok,
a gyerekek a főszereplők.
Gyerekként én akartam lenni a fekete Cukortündér,
és repülni akartam a levegőben.
Gyerekként sosem láttam ilyet,
mégis tudtam, hogy ez akarok lenni.
DEBBIE ALLEN CSOKIS DIÓTÖRŐJE
Országszerte léteztek különböző verziói a Diótörőnek,
de eldöntöttem, hogy az én verzióm vidám és mókás lesz,
és a zenének egyedi kulturális identitása lesz, ami nem köthető Csajkovszkijhoz.
A Csokis diótörő egy utazásra repít minket valódi és elképzelt tájakon.
Mindezt különböző tánc- és zenei stílusokkal mutatjuk be.
Egy csótány vagyok a „Flamenco Tűz”-ben.
- Tündérek és egyiptomiak vagyunk. - A „Bollywood”-ban is táncolunk.
Benne vagyok „Kíná”-ban, az „Égett Bárány”-ban, a bulijelenetben.
Minden pasis jelenetben benne vagyok.
Én játszom a Csokis Diótörőt, de hívhattok „CSD”-nek is.
Egy pókot játszom az „Esőerdő”-ben.
A PRÓBA ELSŐ NAPJA
Októberben kezdjük a próbákat.
Jóságos ég!
Mindenkinek tennie kell a dolgát.
Az a dolgotok, hogy felkészülten jöttök a próbára.
Otthon is felelősségteljesnek kell lennetek.
Miss Allen nem viccel.
Példaképekként kell viselkednetek. Az iskolában és otthon is.
Van itt, aki hároméves?
Senki?
Jó. Tedd le a kezed!
Van itt, aki négyéves?
Négyévesek?
Gyere ide!
Gyere csak, drágám!
Csend legyen!
Vannak ötévesek?
Gyertek csak!
Hékás!
Remek! Szóródjatok szét! Beállunk egy sorba.
Nézzetek előre!
Biztos, hogy öt vagy? Jó magas vagy.
Gyere!
Gyakorolnotok kell.
Úgy nem fogtok befutni,
ha plázákban sétálgattok, és magassarkúban cukiskodtok.
Vegyétek le a magassarkút, le a földre, és irány a nyújtás!
Debbie-nek minden téren nagyok az elvárásai a gyerekekkel szemben.
Mindent jól kell csinálniuk.
De az életben…
semmi sem könnyű. Még a táncparketten sem.
Lesznek, akik el fognak esni,
de aki nem esik el naponta legalább egyszer, az nem fejlődik.
A lábatoknak hat órát kell mutatnia.
Higgyétek el!
Ez fog számítani, mikor végeztek itt.
Más nem fog úgy szeretni, mint én.
Tizenhat éves koromban ismertem meg Debbie-t.
Úgy tíz éve.
Debbie-vel együtt játszottunk a Fame-ben.
Nagyok az álmaitok.
Hírnévre vágytok?
Nos, a hírnévnek ára van,
és el is kell kezdenetek a törlesztést, izzadsággal.
Most is ugyanolyan. A nő egyszerűen zseniális.
Sosem mennék be úgy próbára, hogy előtte nem nyújtottam,
és nem készítettem fel a lábaimat a kezdésre.
Különben nem fog menni.
Nem fogtok előbbre jutni. Én segíteni próbálok.
Azért vagyok kemény, mert szeretlek titeket, okés?
Anyukám?
Kemény nő.
Nagyon kemény.
Pezsgő, elképesztően tehetséges
és mindenkivel anyaként törődik.
Anya igazi úttörő.
Mármint tízszer ő koreografálta az Oscar-gálát.
Hogy gondoltam-e volna, hogy egyszer itt állok majd
mint producer, rendező, sztár,
koreográfus és anya?
Még szép!
Azokkal a jelenetekkel kezdjük, amiben sok diák táncol,
és csak hétvégén próbálunk.
Jól van, kezdjük a „Mesebirodalom” elejétől!
Örüljetek, hogy életre keltek!
Babák, picike babák.
Melyik jelenettel kezdtétek?
- A „Mesebirodalom”-mal. - Gyerünk!
És most melyikben szerepeltek?
- Mindegyikben. - Bizony, látjátok?
A „Mesebirodalom” egy ugródeszka.
Mindenki, aki vitte valamire, a „Mesebirodalom”-ban kezdte.
Ti már benne vagytok.
Sosem láttam az eredeti Diótörőt.
Csak a Csokis diótörőt ismerem.
TÜNDÉRKIRÁLYNŐ
Szerintem ez király.
Kylie Jefferson.
Ő volt a legfiatalabb, akit valaha felvettem.
Emlékszem, mikor beléptünk a Debbie Allen Táncakadémiába,
ami akkoriban Culver City-ben volt, és rengetegen voltak ott.
Majd azt mondták anyukámnak, hogy nem indulhatok a meghallgatáson.
„Túl fiatal a kislány.”
Bejött, és beállt első pozícióba. A haja fel volt kötve,
és nagyon komoly volt. Én meg: „Ez igen!”
Miss Allen azt mondta: „Engedd táncolni!”
Erre mind rám néztek: „Túl fiatal.” De a szabályokat meg lehet változtatni.
Tökéletes.
A legtöbb diákom LA-ből származik.
Különböző szociális háttérből.
Vannak, akik Beverly Hillsben laknak,
mások Comptonban.
Azok, akik nagyon komolyan veszik a táncot,
ők legalább heti öt, vagy hat napot jönnek.
Minimum tíz órát kell venniük,
de vannak, akik heti 15 órára járnak.
Egy olyan helyről álmodott, ahol mindegy, hogy nézel ki,
ha táncolni akarsz, jöhetsz!
Ezért is van az, hogy sok ösztöndíjas tanulónk van.
Sokan nem tudnák fizetni a képzést.
Ezért találtunk rá módot, hogy aki akar jönni, az megtehesse.
Gyerünk!
Pénzt gyűjtöttünk. A barátaim már nem vették fel a telefont
az első évünk után.
Nem igaz, segítőkészek voltak.
Azon gondolkodtunk, milyen márkát használhatnánk,
amihez megvan az eszköztárunk,
ami segítene jövedelmet generálni, és ami ismerős az embereknek.
Amikor George Balanchine megalapította a New York City Ballet-t,
találnia kellett valamit, amivel pénzt gyűjthetett,
és a Diótörő lett a befutó.
A Diótörőnek hála, a New York City Ballet tudta finanszírozni
az év hátralévő részét.
Az eredeti Diótörőben a történetet teljes egészében tánccal mesélik el.
A mi Diótörőnknek van narrációja.
Mennünk kell! A Diótörő felébredt. Fel kell készülnünk a harcra!
Van egy narrátorunk, sőt, több is, akik végigvezetnek minket a történeten.
Így a mesét halljuk is,
nem csak látjuk.
Ki kapcsolta le a villanyt?
Futótűzként terjedt. Hatalmas része lett az adománygyűjtésünknek.
Ebből származik a legtöbb bevétel.
Ez fogja eldönteni, kié lesz a szerep. Dőlj be! Nem, fel a lábadat!
Spárgában kell ülnötök tévénézés közben, miközben a leckét írjátok.
Nem csináljátok eleget, mert lefoglal a pasizás, meg a miegymás.
Emeld magasabbra a lábad! Gyerünk! Most elkapom.
Fentebb!
Magasabbra!
Hajolj bele!
Igen, dőlj bele!
Igen, tartsd magad, és emeld fentebb a lábad!
Így!
Az első emlékem az akadémiáról 11 éves koromból származik.
Nagyon féltem, mert nem gondoltam,
hogy ennyire jó lesz majd a többi gyerek.
11 voltam, és azt hittem, én vagyok a legjobb, de nem így volt.
Az itteni tanárok kemények, és meghajtanak minket, de törődnek velünk.
Olyan ez, mint egy család.
Miss Allen mindannyiunkkal törődik,
ami nagyon jó dolog.
Kilenc éve járok az akadémiára, ötéves korom óta.
Most 14 vagyok.
Szóval mondhatni, itt nőttem fel.
Amikor megtudtam, hogy én lettem Kara,
ideges lettem, de boldog is,
mert úgy éreztem, nagy felelősséget kaptam.
Nem hibázhattam. Elronthattam volna az egész darabot.
Mindenki Kara szerepét akarja, mert ő a főszereplő.
Ő az a kislány, aki kalandra indul.
Miss Allen mindig két szereposztást csinál,
hogy mindenki kipróbálhassa magát különböző szerepekben.
Szép.
Kara, Kara miért nem mosolyogsz ?
- Mondd el, mit gondolsz ! - Mondd el, mit gondolsz !
Emlékszem, mikor Miss Allen elmondta, hogy én leszek Kara három előadásban,
teljesen odavoltam.
Drágám, micsoda meglepetés
Meglepetés !
Kara
Kara !
Kara
Tudod, hogy szeretünk
Olyan érzés volt, mint mikor van egy célod, eléred azt,
és akkor azt mondhatod: „Ez az!”
Nagyon boldog voltam.
EGYIPTOM 9 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Beszéljünk egy kicsit az Egyiptomi Babáról!
A popója alá kell kerülnöd, te pedig fogod a kezét,
ha szükség lenne rá.
Felnyomjátok, egészen magasra.
Ez a helyes pozíció. Te pedig a másik oldalon leszel.
Én voltam az első Egyiptomi Baba. Anya nekem adta a szerepet.
Egy és két.
Egy, két, há'.
Forog, nyit.
Fej.
A táncot a Kirov Balettintézetben kezdtem el igazán komolyan űzni.
Itt fogod elkezdeni. Spárga.
A harmadik évben
a tanárom egy nap rám nézett, és azt mondta:
„Elég, állj meg!”
Majd rám nézett, és azt mondta: „Belőled sosem lesz táncos.
Menj az Alvin Ailey-be!”
Ez nagyon rosszul esett.
Mintha az Alvin Ailey nem lett volna jó.
Az Alvin Ailey a vezető amerikai, kortárs táncegyesület.
Igen, ott a legtöbb táncos fekete, de…
ez azt jelentené, hogy nem tud táncolni?
Már készültem, hogy leordítsam az oktató fejét.
A férjemet küldtem be, mert én nem bírtam volna magammal.
Én úgy láttam a dolgot, hogy a lányom három évig odavolt,
és már ideje volt hazajönnie.
Apa kivett az iskolából,
és ez sarkallta anyát arra,
hogy megalapítsa a táncakadémiáját.
Megalapítottam az akadémiát, a lányom pedig hazajött.
Ő adta az ötletet.
Mindig is ő volt az én múzsám.
Itt mindenki talál magának valamit.
Mindegy a testalkat, a súly, a bőrszín vagy a kultúra.
Ez tesz minket egyedivé.
Ezután továbbsétál, ti pedig hátrahúzódtok.
Ő az igazi.
Imádnivaló a lány.
- Belevaló. - Tényleg az.
April arra megy, amerre mennie kell.
A többiek pedig megkerülik. Jöhetsz!
Csak nyolcéves koromban kezdtem el táncolni.
Észak-Karolinából jöttem ide,
és teljes ösztöndíjban részesültem Debbie Allennél.
April az egyik legtehetségesebb táncos, akit volt szerencsém megismerni.
Ezért idehoztam, hogy támogathassuk, mert szüksége van rá.
Részmunkaidőben az El Pollo Locóban dolgozom
pénztárosként.
Igen, jelenleg pénztáros vagyok.
Az emberek sokszor csendesnek találnak,
pedig legtöbbször sok mondanivalóm és gondolatom van,
csak nem tudom, hogyan fejezzem ki magam.
Emellett néha rengeteg érzelem dúl bennem.
És csak a táncon keresztül tudom kiélni az érzéseimet, a félelmeimet
és az aggodalmaimat.
BOLLYWOOD 8 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Lélegezzetek!
Gyönyörű!
Ti vagytok a legszebbek a világon.
A lényeg, hogy menjen a tükrözés.
A Föld legszebb teremtményei.
Fejek, mindenki egy.
Fel!
Az egésznek olyan hatást kell keltenie, mintha egy ember mozogna.
Nézzetek fel!
Le!
A „Bollywood”-ban akarok táncolni.
Már ezer éve próbálok bekerülni.
Ismerem az összes lépést, de túl fiatal vagyok még hozzá.
Felsőtest!
Egy másik ország új koreográfiát és új jelmezeket jelent.
- A történetnek egy új részét ismerik meg. - Vissza!
Utazzatok!
Bárhol is legyetek, mutassatok felsőbbrendűséget, szépséget
és erőt! Erőt.
Itt a nők hatalmáról van szó. A nők uralják a világot.
Nem érdekel, ki mit mond.
Hol vagyok?
Látni akarom a szemetekben.
Mindenkinek a „Bollywood” a kedvence.
Mindenki erről álmodik, amíg bele nem kerül.
Öt percnyi intenzív tánc, és nincs időd levegőt venni.
Kezeket fel!
Erő!
És úgy marad!
Tartsd! Lélegezz!
Gyakorold a tartást! Jót tesz.
Egyre jobbak vagytok, lányok.
Oké, szünet. Egyre jobb.
Figyeljetek rám!
Túl nagy a terpeszetek. Így kicsináljátok magatokat.
Pihenjetek, aztán átvesszük az „Egyiptom”-ot! Lélegezzetek!
Két percet kaptok.
Oké, Miss Nicholas!
Rendben lesz a dolog, csak kicsit szétszórtak.
Szét vannak esve.
Nem érzem a „Tündérföld”-et.
Szóval kiemelem sárgával azokat a részeket,
amiket gyakorolnunk kell.
TÜNDÉRFÖLD 7 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Terrorizálnom kell a tündéreket.
Mivel az akadémián tanultam,
nem tudtam, mekkora dolog az, hogy fekete lányként balettozok.
Pompás.
A világ annyira más az akadémián kívül.
Ahonnan én jövök, ott mind ezt csináljuk, és mind jók vagyunk.
Lauren Anderson,
az első fekete balerina, aki bejutott egy neves társulatba,
egy éve ellátogatott hozzánk.
És egy, és két, pas de cheval, enveloppé.
Hétévesen sosem gondoltam rá, hogy balerina akarok lenni.
Egyszerűen csak élveztem az órákat.
Így nem is voltam tudatában, hogy mekkora dolog volt afroamerikaiként
táncművésznek lenni.
Később jöttem rá, hogy akkoriban nem voltak mások rajtam kívül.
Kivéve az Alvin Ailey-ben meg a Harlem Táncszínházban.
Én csak táncolni akartam.
Nem foglalkoztatott, hogy én legyek az első fekete akármi.
Plié, egy és nyújtás!
Amikor először megláttam Aprilt, azt gondoltam: „Ezt meg honnan tudja?”
Ez a lány született tehetség.
Ez az!
Imádom.
Azt akarom, hogy tovább tartson. Most olyan…
Legyen könnyedebb!
Úgy gondolom, most épp nincs tipikus balerina testalkatom,
mert a lábaim kicsit túl izmosak.
Amikor komolyan kezdesz foglalkozni a tánccal, számít a testalkat.
Chaîné.
Pontos megállás.
És tartsd!
De a balett világában a legtöbben elég vékonyak.
A gimiben nem volt gond a testalkatommal,
de aztán rájössz, hogy talán mégis számít.
Mert mindenki a súlyával van elfoglalva.
A balettban minden számít. Minden meg van szabva.
A lába talán nem tökéletes, de az enyém sem volt az. Ahogy másoké sem.
A legtöbb balerinának nincs tökéletes lába.
Meg kell dolgozni érte. Gyakorolni kell az első pozíciót.
Az ember nem úgy születik…
Vannak, akik igen,
de a legtöbben nem.
Volt olyan időszak, amikor rosszul éreztem magam
a bőrömben, és annyira…
bizonytalan voltam, és szidtam magam.
De…
ki kellett lépnem az áldozat szerepéből
a saját érdekemben.
Volt egy pillanat, amikor rájöttem, hogy ha ezzel akarok foglalkozni,
meg kell találnom a saját utamat.
De nehéz volt azt elfogadnom,
hogy a hivatás, ami a sorsom, nem rám lett kitalálva.
Ezt nagyon nehéz volt elfogadnom.
Ugyanakkor ez a hivatás az én sorsom.
Nincs választásom, mindent bele kell adnom.
Oroszországban
röntgent készítenek a gyerekek lábáról, hátáról és testéről,
mielőtt felvennék őket.
Ilyen a balett világa.
Az operába csak olyan gyerekeket vesznek fel, akiknek jó a hangja.
A hang veleszületett tehetség.
A balettel ugyanez a helyzet.
Kell hozzá egy bizonyos fizikum.
Ezen nem lehet csiszolni.
A Kirov és az orosz módszerek fontosak.
Ezeket szeretem a legjobban tanítani.
Ezért van velünk Madame Giana, aki a Bolsojban tanult.
Ugyanakkor a táncvilág fejlődik,
ezért fejleszteni akarom az oktatóimat,
a küldetésüket, és hogy hogyan teljesítsék azt.
A tánc szellemét akarom megfogni. Ez olyasmi, amit nem lehet lefotózni.
Ezt érezni és látni kell.
Meg kell tapasztalni.
Egy, két. Nem rossz.
Egy, két.
Nem is olyan rossz.
Menjetek vissza!
Tényleg segített.
Jobban nézett ki.
Sajnálom, Madame Giana, de jobb lett.
Nem értek egyet.
- Így néznek ki. - Nem értek egyet.
Semmi baj.
Semmi gond. Öt, hat.
Ez csak gyakorlás. Hat, hét, nyolc.
És egy, és két.
Páran nem ritmusra csinálják, és kicsit merevek.
El kell lazulnotok.
Sajnálom, de el kell mondanom, amit látok, mert nincs már sok időnk.
Most vagy jól csinálják, vagy nem.
Bár tudom, hogy ezen még csiszolunk.
De ha valaki így mozog, az nem fog egyik napról a másikra megváltozni.
Menjetek vissza, lányok!
Öt, hat, hét, nyolc.
És egy, és két.
Sokkal jobb!
És két, és egy, és két.
Sokkal jobb volt!
Sajnálom, Madame Giana, de jobb lett. Az elejétől!
Te is érzed, hogy jobb lett.
Az oktatók szívükön viselik a gyerekek sorsát,
és elkötelezettek irántuk.
Hazaviszik őket, megetetik őket.
Ha kell, leszidják őket, hogy összeszedjék magukat.
Mindent beleadunk.
Végtére is segítünk felnevelni ezeket a gyerekeket.
Houstonban nőttem fel. Minden szegregálva volt.
A fehérek ivókútja.
Színes bőrűek mosdója… Ezt mind átéltük.
Volt egy nagyon jó tánciskola, de feketeként nem mehettem.
De már az elején komolyan vettem, és nagy akaraterőm volt.
Édesanyám mindig emlegeti, hogy nyolcéves koromban
azt mondtam neki: „Anya, táncos akarok lenni.
De hogy lehetnék az, ha nem járok órákra? Igazi órákra kell járnom.
Igazi órákra.”
Tizennégy évesen
Madame Tatyjana Szemenova felkarolt,
aki a Mariinszkij iskolából jött.
Nagyon izgultam. Korán keltem, és át kellett utaznom a városon.
Lloyd bácsikám vitt el, és ha busszal kellett hazamennem,
két-három buszra is át kellett szállnom.
Madame Szemenova örömmel fogadott az óráján.
A Ford Alapítvány fizette az összes órámat.
Teljes ösztöndíjban részesültem.
Amikor táncoltam…
Nagy szám volt, mert a bizottság nem tudott rólam.
Úgy hat-nyolc hónapja voltam már ott,
mire megtudták, hogy van az iskolában egy fekete diák,
és néhányan nagyon nem örültek neki.
De Madame Szemenova hajtott engem.
Leszidott, volt, hogy megalázott,
de szeretett engem.
CUKORPÁLCA 6 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Jól van, üdv a pokolban!
Lássunk hozzá!
Nevelőotthonban nőttem fel.
Ez volt az egyetlen dolog, ami megmentett.
Az, hogy valaki látott, és foglalkozott velem,
és azt mondta: „Látjuk, hogy mire vágysz.
Segítünk elérni a célod, és eljuttatunk A-ból B-be.”
Úgy érzem, ez volt az, ami igazán megváltoztatta az életemet.
Ül!
Sikerül?
Nem tudom.
Ha még egyszer ilyen frufruval jössz…
Elijah, hoznál egy gumit, kérlek?
Ez nagyon cuki!
Fogd be, Elijah! Jól néz ki.
Öt, hat, hét, kereszt.
Kereszt és ül.
Beugró voltam,
de Miss Chantel azt mondta, táncolhatok a „Cukorpálcá”-ban…
Igen, először csak beugró volt, de aztán elkezdett gyakorolni.
Nagyon sokat gyakorolt, és végül bekerült a darabba.
Bírom a „Cukorpálcá”-t. Hiphop, szóval csak bandázol, jól szórakozol…
Igen, jó móka.
A „Cukorpálcá”-ban csak fiúk táncolnak, és hiphop.
Az az egyik kedvenc műfajom.
Sajnos nem táncolhatok benne, de az a kedvencem.
A „Cukorpálca” a fiúké.
„Tündérföld” a lányoké.
Kell a…
Nálunk mindig is több volt a fiú, mint más iskolákban.
Azért, mert hajtom őket, mert kellenek nekem.
Ezért adnom kell nekik valamit.
Olivia, menj be középre!
Menjetek hátra!
A „Cukorpálca” a kedvenc jelenetem.
Ez az egyetlen hiphopos rész. Csak fiúk vannak benne.
Hat, öt, mögé!
- Fogsz bele lányokat is tenni? - Igen, épp ezt teszem.
Bajba fogok érte kerülni, de mindegy.
Kereszt, fel, le!
Igen!
Azt akarom látni, hogy kereszt, fel… Majdnem egy élevé.
Kizárt. Nem lesznek lányok a „Cukorpálcá”-ban.
- Nem lesznek lányok. - Elterjedt a pletyka.
Már majdnem sikerült, de semmi gond.
Minden másban szerepelek.
Bocsi, lányok, de ez a fiúké.
Az egész izommemória.
Amikor Chantel Heath
kihozza belőled a maximumot,
azt nehéz elfelejteni.
AZ ELSŐ DIÓTÖRŐS HERCEG
A futás!
És egy és két, le és fel!
Ja.
Csúszás, egy, két.
Igen, még mindig emlékszem rá.
És lendít!
Forog, és egy.
A fele se tréfa, mi?
Néhányan szétesnek, vannak, akiknek nem sikerül…
Jönnek hozzám, hogy: „Úristen, de nehéz volt!”
Tudom, üljetek le!
Egy pillanat.
Én a ti helyetekben még most is nyomatnám, mert a zene még most is menne.
Akkor csináljuk!
De mondom nekik, hogy ne adják fel, mert egyszer csak sikerülni fog.
Nem tudom, mindenki kitartó-e, de azt biztosan tudom,
hogy aki egy félévnél tovább marad,
mint ahogy én is, akkor a tánc részeddé válik.
Jártam azóta az épületben,
de már rég nem jöttem be a stúdióba órára.
Ez a padló jó sok izzadtságot felszívott már.
Ha valaki kiemelné a múltat ezekből a padlókból,
az elég undi lenne, ugyanakkor inspiráló.
Én játszottam az első Csokis Diótörőt az első előadásban.
13 évesen elhagytam a vér szerinti családomat.
Anyám Arizonába költözött a három húgommal,
és tudatosan úgy döntött, hogy én itt maradhatok.
Így hát beköltöztem Miss Harrishez, Harris Mamához,
majd teljes ösztöndíjat nyertem.
Amikor először rám osztották a Kis Diótörő szerepét, azt gondoltam:
„Én vagyok az egyik főszereplő. Király!” Miss Allen hitt bennem.
Most Ryan Phuong a Kis Diótörő.
Hála az égnek, hogy én voltam előbb, mert őt nem szívesen követném.
Én varázslatot keresek.
Nem vághatod be magad negyedik pozícióba, mint egy Degas szobor,
és jöhetsz ide. Nem!
Ez itt a Csokis diótörő, drágám.
Életre kelt! „Úristen, nézzétek!”
Ezt akarom látni.
Figyeljetek! Nézzétek meg!
Önmagatokkal vagytok elfoglalva. Játsszátok a szerepet!
„Úristen, mozog!
Nézzétek!
Úristen, hozzáértem! Elindult!
Úristen!
Úristen!”
Ezt akarom látni.
Először egy nyílt napon jöttem hiphopra.
Azt hiszem, Chantel órája volt,
és akkoriban kizárólag hiphopot táncoltam. Nem akartam balettet tanulni.
Nem akartam hinni a szememnek, mikor megláttam ezt a kisfiút.
Beraktam a zenét, és hirtelen előtört a tornádó.
Mint Taz a Taz-mániából.
Minden Diótörőben szerepelt.
Ő volt a legkisebb Diótörő, most pedig ő játssza a herceget.
HERCEG
Ryan azt hitte, hogy csak hiphop órákat fog majd venni.
Ezzel csábítottuk be. Adunk nekik valamit, amit szeretnek,
de megtanítjuk, hogy ahhoz előbb meg kell csinálniuk mást.
Ami a balettet illeti…
Akkoriban azt hittem, csak a lányok balettoznak.
Rettegtem az óráktól.
A balettképzés nagyon kemény.
Aki végigmegy a balettképzésen,
és be is fejezi azt,
annak nagyon erős lesz a személyisége, és tovább tud fejlődni.
Miss Allen azt mondta,
azért lett ő olyan, amilyen, mert elvégezte a kemény balettképzést.
Elmentem az Észak-Karolinai Művészeti Iskola meghallgatására.
Előtte a Houstoni Balettintézetben képeztem magam.
Nagy reményeket fűztem a meghallgatáshoz, és még engem is használtak, mint példát.
Majd mikor vége lett, és megkérdeztem:
„Mikor kezdődik a tanév? Mi a menete az egésznek?”
A férfi azt mondta, hogy a tánc nem nekem való, nem fognak felvenni,
és hogy foglalkozzak mással.
Teljesen összetörték, és egy-két évig nem is táncolt.
Megrendített.
Azt mondta a felvételiztető: „Felejtse el a balettet!”
Ezt nehéz volt hallani.
Ezután hazamentem, és már készülni kellett az egyetemre,
és felvettek a Howard Egyetemre.
Akkor jöttem rá, hogy el kell engednem a táncot.
Imádom a táncot, de a tánc nem szeret engem.
Nagyon nehéz volt.
Édesanyám össze volt törve, amikor leszálltam a repülővel.
Ez volt az egészben a legnehezebb.
Amikor leszállt a gépem, ő a repülőtéren várt,
és könnyes szemmel fogadott.
Azt mondta: „Deborah, kudarcot vallottál.”
„Kudarcot vallottál.”
Anya azt mondta: „Ha nyáron hazajössz, nem mész táncolni.
Félreteszem a pénzt, amit a táncóráidra tartogattam,
és veszek egy kocsit.” Én meg: „Ne, anya! Én táncolni akarok.”
Azon a nyáron ismertem meg Martha Grahamet,
Meredith Monkot,
Twyla Tharpot
és Alvin Ailey-t.
Volt a táncosoknak egy új hulláma, akik kitörtek a megszokottból,
és valami újat és izgalmasat csináltak.
Alvin Ailey-vel minden megváltozott.
Mondom: „Drágám, vidd innen ezeket a hócipőket!
Én az érzelmeket akarom eltáncolni.”
VONAT 5 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Már évek óta azon gondolkodtam,
hogyan tudnám beletenni a szteppet a műsorba.
Idén velünk lesz Savion Glover.
Megkértem, hogy írjon egy „Vonat” című jelenetet.
Miss Debbie Allennek volt egy ötlete,
és ezt az ötletet beültette a fejembe.
Sokat gondolkodtam rajta, és mikor kész voltam, visszajöttem.
Az volt az ötlete, hogy olyan legyen, mintha egy vonat mozogna,
ami az egyik jelenetből a másikba vezet.
Köszönöm.
A koreográfia mellett
szeretném, ha megerősödve távoznának innen.
Hogy érezzék saját potenciáljukat, hogy elértek valamit.
Hogy ki tudják fejezni magukat.
A képesség, hogy változtatni tudjanak valaki gondolkodásmódján.
Azt mondta, hogy az elején táncoljak szabadon,
ezért előálltam a saját kis mozdulatommal az elején és a végén.
Olyan ember akarok lenni, aki kapható a dolgokra.
Szeretem, ha van egy párbeszéd, ami által tanulhatok tőlük.
És remélhetőleg… ők is tanulnak tőlem.
Jól van, mostantól hétközben is fogunk próbálni.
Máskülönben nem hiszem, hogy menni fog,
és át kell szerveznem néhányatoknak a helyét.
Nem jön át nekik a babatánc,
és nem akarom, hogy úgy álljanak színpadra, hogy nem lenyűgözőek.
Kitettek a „Babák”-ból, mint a nővéremet,
mert Miss Allen a bulijelenetbe akar betenni.
ESŐERDŐ 4 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
A legelejétől kezdve játszanotok kell a szerepet.
Egy majom nem ilyen.
Így egy tündér vár.
Szóval miközben vártok, ezt akarom látni.
Indulásra készen.
Látni akarom a karokat! Mi lett a kardobálással?
És egy, két, há', négy.
És fel.
Ez az, Tobal!
Belőle jó majom lenne.
Igen!
Gyerünk, csajszi, mozgás!
Én kaptam az „Esőerdő”-t,
ami az egyik legtöbb táncost foglalkoztató jelenet a darabban.
Az „Esőerdő” gyönyörű.
Pillangók, majmok és párducok vannak benne.
Amikor az afrikai síkságon élő állatokra gondolunk,
mind egy irányba vonulnak.
Erről egy utazás jut az ember eszébe.
Hogy hány táncosunk szerepel?
Úristen, ki se merem mondani! Delorse, a jelmeztervezőm még pofon vágna.
Mikor meglátta a fellépőket,
azt kérdezte: „Ez most komoly?” „Igen, Delorse.”
Csendet kérek!
Kinek nincs jelmeze?
Majdnem 200 fellépőnk van.
Mindenki két-három jelmezt visel.
Van, aki ötöt.
Lányok!
Elment még jelmezért.
Még mindig hallok beszédet.
Elég!
Kicsit… sokan vagyunk.
- Mindenkinek tetszik a jelmeze? - Igen!
Nagyszerű.
Ketten hiányoznak.
Egy, kettő, három, négy.
- Ki hiányzik? - JoAnn és Audrya.
És hol vannak?
Egy hölgy azt mondta, JoAnn-nek balesete volt,
de ez nem igaz, úton vannak.
Nyolcévesen kezdtem az akadémiát.
Idén kb. akkor jártam be órákra, mikor kedvem volt hozzá.
Azt hiszem, csak próbálok tini lenni.
Nem sétálhatsz csak úgy be a próbámra! Mi történt?
Miért?
Maradj itt!
Egy, plié!
Melegíts a rúdnál!
Egy, plié!
És le.
Amikor úgy éreztem, hogy csalódást okoztam…
Az mindig megviselt.
Nem okozhatok több csalódást. Nem akarok ilyen beszélgetéseket.
A következő beszélgetéseinknek pozitívnak kell lenniük.
Ahelyett, hogy arról beszélnénk, hogy szedjem össze magam.
Nem könnyű.
Szerintem a lényeg, hogy szívvel és akaraterővel kell csinálni.
Mindig többre kell törekedni.
És…
Hát igen. Keményen kell dolgozni.
Én munkamorálra próbállak tanítani titeket.
- Mondjátok utánam: „munkamorál”! - Munkamorál.
- Munkamorál.
Ez az élet minden területére kihat.
A házi feladatra, hogy hogy tanultok az iskolában,
a többi pályaválasztási törekvéseitekre.
Mindegy, hogy a postán dolgozol-e, vagy tanár vagy,
vagy karbantartó,
vagy a Fehér Házban dolgozol.
A munkamorál mindenhol ugyanaz.
Ha gyerekekkel dolgozol, a munkamorál még fontosabb.
A serdülőkor nehéz.
Kicsit olyan, mintha az elméd elhagyná a tested,
és csak keringenél a térben.
Felfedezed önmagadat és a környezetedet.
De az, hogy heti három-négy alkalommal be kell járni valahova,
segít abban, hogy felelősségteljesebb legyél
az iskolai teendőkkel, a házival és az otthoni munkával.
Emellett hálát is tanulnak egyben.
Szerintetek mi hogy jutottunk el idáig?
Mit vártok az élettől?
Nem csak a Diótörőre próbálunk minden nap,
hanem az életre is.
Ha késel a próbáról,
a munkahelyedről is késni fogsz, és kirúgnak.
Ha késel egy Broadway-darabról, kirúgnak.
A beugró csinálja helyetted. Nem számít, mennyire kedvelnek.
Ez nem profizmus.
- Értitek? - Igen.
Minden nappal az életre próbáltok, nem csak a Diótörőre.
Vegyétek komolyan! Legyen értelme!
Sok a dolgunk. Látni akartam…
Nem állunk rosszul, de pontosan egy hónapunk van,
de még annyi se, mert nem próbálunk minden nap.
- Ez a leckétek. - Köszönjük, Miss Allen.
Ne késsetek a próbámról!
Egy próbáról se késsetek többet! Komolyan mondom.
Köszönöm. Elmehettek.
- Köszönjük. - Igen.
- Köszönöm. - Igen.
- Köszönöm.
Ne késs többet, Audrya!
Ha késel, ne gyere be!
Igen.
- Köszönöm, Miss Allen. - Igen.
- Köszönöm. - Igen.
- Köszönöm. - Több örömöt! Gyönyörű vagy.
Tudod te, milyen gyönyörű vagy? Nem hiszem.
Csodálatosan szép vagy.
Érezned kell ezt, mikor táncolsz.
Na tűnés!
Igen. Ne lássam többet azokat a körmöket!
- Köszönöm. - Igen.
Te fogod csinálni.
Nincs sok gondolkodási ideje annak, aki a tánc világába be akar lépni.
Egy bizonyos korig el kell kezdeni.
A gyerekeknek elég képzetteknek kell lenniük
ahhoz, hogy mire befejezik a középiskolát, már meghallgatásokra
és versenyekre tudjanak járni.
April, a színpadnak erről az oldaláról jössz be, és szólsz nekik, hogy jöjjenek.
Elmentem meghallgatásra a Harlemi Táncszínházba,
de nem vettek fel a társulatba.
Aztán jelentkeztem más helyekre is, hátha felvesznek,
de nem így lett.
Táncosként
folyton a következő helyünket kell keresnünk, vagy fejlődni kell.
És néha úgy érzed, hogy állandóan meghallgatásokra jársz,
mégse kapsz meg semmit.
Szóval egy táncos élete nagyon nehéz.
Ugyanakkor nem tudnám elképzelni, hogy mást csináljak.
12 iskolába jelentkeztem.
Kis koromban azt gondoltam: „Én táncolok,
szóval nem kell csinálnom semmit. A jegyeim nem számítanak.
Egyszerűen csak táncolni fogok.” De ez nem ilyen. Még nehezebb is.
Szóval kicsit aggódom.
Elképesztően kell koncentrálni ahhoz, hogy valaki befusson.
Felül kell emelkedned a negatívumokon.
Akár goromba a tanárod, vagy túl könnyű a koreográfia,
nem engedheted, hogy megzavarjon.
Hat, tartsd!
Ezt nekem is meg kell tanulnom, mert én is ilyen vagyok.
Ha nem én kapok meg egy koreográfiás melót,
arra gondolok, hogy „nem vagyok elég jó, hagyjuk,” és feladom.
Fel, nyolc.
Keményen kell dolgoznunk.
Nem érdekel, ha nyolcéves vagy. Vannak nyolcéves színészek,
akik nagy filmekben játszanak.
Nem számít a kor, dolgozni kell.
Társulatban akartam táncolni. Ezért iskolába akartam járni, gyakorolni,
lediplomázni, majd bejutni például az Alvin Ailey-be.
Mindenkinek ez az álma. Mindenki hivatásos táncos akar lenni.
Láttam ezt Savoynál,
Aprilnél,
JoAnn-nél is.
Néha lehet látni a szemükön…
Vajon sikerülni fog nekik?
Gyerünk, kislány! Meg tudod csinálni!
Én sok embert ismerek, akik végül nem lettek táncosok,
hanem elképesztő sebészek,
de a tánctudásuk megmaradt.
Steve Jobs is vett táncórákat. De tényleg.
Ellógta a matekóráját, hogy táncolni mehessen.
Szerintem ez sokat elmond.
New Yorkba akartam menni iskolába,
de nem hittem, hogy sikerülhet, erre anyukám:
„Lesz egy Ailey-s ösztöndíjas meghallgatás New Yorkban…”
Én meg: „Mi? Megyek a meghallgatásra?” „Igen, Savoyjal.”
Szóval két 17 éves lány
felszállt a repülőre, és New Yorkba ment a meghallgatásra.
Aztán San Franciscóba mentem a LINES-ba jelentkezni.
Jól érzem ott magam. Reménnyel töltött el, miután bekerültem a nyári programjukba.
„Talán lehetek táncos.”
Szép volt!
De ezután elkezdtek fizetési határidőkről beszélni,
rögtön a nyári program után.
A szállás egy hónapra San Franciscóban…
Az intenzív kurzuson nem biztosítanak szállást,
és megfizethetetlen volt.
És ha elmegy az Ailey-be…
Ösztöndíjat csak a nyári kurzusra kapott,
szóval ahhoz, hogy az Ailey-be tudjon járni…
A tandíjjal és a lakhatással együtt
nagyjából hat-hétezer dollárra lehetett számítani.
És egyedülálló szülőként
ezt sosem tudnám megengedni magamnak.
Igen, akkor jöttem rá, hogy talán a tánc mégsem nekem való.
Onnantól rosszra fordultak a dolgok, és arra gondoltam…
„Most ki kell találnom, mihez kezdjek az életemmel.”
Szerdán találkozunk, nem?
TÜNDÉRKIRÁLYNŐ 2 HÉTTEL AZ ELŐADÁS ELŐTT
Már régóta légtornázom.
Debbie szeretett volna légtornát a darabba.
Szóval megreptettük a Tündérkirálynőt.
Idén Kylie Jefferson és April játszották a Tündérkirálynőt,
de én főleg Kylie-val dolgoztam.
Kylie olyan, mintha a nővérem lenne. Mindig is felnéztem rá.
Amikor végzett az akadémián, felvették a Complexionsbe,
ami az egyik legjobb kortárs társulat.
Lebegj!
Bejutottam álmaim társulatába, a Complexions Kortárs Balettba.
Le! És most…
Már pár hónapja dolgoztam a társulatnál,
amikor egyszer átmásztam a partnerem vállán,
és emlékszem, hogy hirtelen hallottam valami reccsenést.
Egy roppanást.
A bordámból jött a hang,
és felüvöltöttem a színpadon.
Valószínűleg az volt életem legsúlyosabb sérülése.
Lejöttem a színpadról, és összeomlottam.
Egyre csak sírtam és irtózatos fájdalmat éreztem.
Azt hittem, vége a karrieremnek.
Egy részem vágyott is rá, hogy vége legyen.
Úgy éreztem, nem akarok többet táncolni. Összetört a szívem.
A tánc világában sok a fájdalom.
Fizikai fájdalom, azonban mentális fájdalom is lehet.
De össze kell szedned magad, és szembenézni a kihívással.
Akárcsak a sportolók, be kell fejezni a meccset. Menni fog?
Jól van.
Csendet! Az elejétől kezdjük.
FŐPRÓBA
Mehet a zene!
Rugó!
Az elejétől lássam az örömöt!
A karakter ugyanolyan fontos, mint a tánc.
Ez is része a színpadi fellépésnek, ettől lesz valaki profi.
Én a hivatásos táncos munkájának egészébe próbálok nekik betekintést adni.
Hogy megértsék, milyen az.
A bulijelenetben jóformán mindenki szerepel,
szóval amikor azt próbáljuk, az valami elképesztő.
Igen, Sophia, ez az!
És fel!
Le!
Itt nincs elég hely.
Tíz stúdióra lenne szükségünk.
Csend legyen!
Ne halljak beszédet!
Mindig emlékeztetjük a diákokat,
hogy ez az ő álmuk, amiben mi segítjük őket.
De ha nincs tisztelet, akkor oda az egész.
Csend legyen!
Előjöhettek!
Befognátok végre?
Jézusom!
Ha most rögtön kirúghatnék pár embert, az megkönnyítené az életemet.
A munka világára próbállak felkészíteni titeket.
Sehova sem fognak felvenni ilyen viselkedéssel.
Nem érdekel, ki vagy, sem a szereped.
Ha beszélsz, miközben dolgozom, ki vagy rúgva!
Ha ez nem mond nektek semmit, az nagyszerű.
Mindjárt kiderül, megértettétek-e. Most rögtön.
Ha még egy szót meghallok a próba hátralévő részén…
Tiszteletlenek vagytok a szakmabeliekkel szemben, akik dolgoznak a darabon.
A meghajlást próbálom átvenni.
Ezt akarom hallani mindig.
Mindig ezt akarom hallani. Ezt.
Miss Allen kedves… velem.
A többiek nevében nem szólhatok, mert ők rosszak.
Nem tudja, hogy én is rossz vagyok. Egyszer bajba kerültem.
De nem kiabált velem, mert bír engem. Szeretem Miss Allent, mert kedves.
Amikor Madame Szemenova tanított, szerinted volt merszünk beszélni?
Szerinted volt merszem kinyitni a számat, miközben beszélt?
Istenem, volt egy botja. Megcsapott vele minket.
Ezért tanítottam bottal a Fame-ben. Így tisztelegtem Madame Szemenova előtt.
Megérte, hogy láthassa, milyen sikereket értem el
a Broadwayen és a tévében.
Emlékszem az utolsó ebédünkre,
amikor is a Madame kibontott egy üveg pezsgőt.
Azt mondta, tegyem el a dugót, mert szerencsét hoz. Még mindig megvan.
Leültünk, és elővette a programfüzeteket, amiket megtartott
a nevemmel, és más diákok neveivel, akiket tanított és szeretett.
Aztán miközben ittuk a pezsgőt és ettünk,
azt mondta: „Meg kellett, hogy találjalak.”
Én meg: „Ezt meg hogy érti?” „Elveszítettük volna a Ford támogatását,
ha nem tesszük változatossá a diákközösséget.
Fel kellett vennem egy fekete diákot.”
Én meg csak ültem ott, és le voltam döbbenve,
mert azt hittem…
azért választottak, mert jó voltam,
nem a bőrszínem miatt.
De aztán gondolkodtam rajta,
és úgy voltam vele, hogy tényleg jó voltam.
AZ ELŐADÁS NAPJA
Két és fél napunk volt felkészülni a színházban a nyitóestre.
Mindenki a csíkon van?
Először a rakodás zajlik le, majd mindenki azt kérdezi:
„Mikor megyünk a színpadra?”
Miss Allen először azokat hozza be, akik repülnek,
utána az egereket,
majd a kisebb csoportok átveszik a részüket.
A végén jönnek a tömegek.
Ne!
Hová mész? Nem.
Egyenes vonalban. Nem!
- Fent nem lehet hallani. - Meg kell oldanunk.
Egyesíts minket!
Ne válassz szét minket!
Egyesíts minket!
Ne válassz szét minket!
Egyesíts minket!
Ne válassz szét minket!
Engedd,
hogy az erőnk,
a szenvedélyünk,
az örömünk,
az örömünk
köre megmaradjon
egésznek.
Örökre.
Csokival.
Csokival!
Csokis diótörővel!
Csokis diótörő!
Jól van, April a mai Tündérkirálynőnk.
Sok sikert, April!
És köszöntjük újra köztünk Chris Novát mint Herceget.
Jelentkezzetek a színházjegyekre, és készüljetek a műsorra!
Találkozunk a színpadon!
A gyerekek előadása az első.
Mindegy, melyik színházban lépünk fel,
egész Los Angelesből meghívjuk a gyerekeket,
hogy megnézhessék a Csokis diótörőt.
Ezért az első előadást mindig a gyerekek látják először.
Szeretettel köszöntök mindenkit a Csokis diótörőn!
8 ELŐADÁS, 11 520 JEGY 450 000 DOLLÁROS BEVÉTEL
Én Debbie Allen vagyok, és azért vagyok itt…
Köszönöm.
Miközben nézitek az előadást, gondolkodjatok el, mik szeretnétek lenni!
A színpadon szeretnétek táncolni?
Énekelni szeretnétek?
A jelmezeket szeretnétek megtervezni?
A sminket szeretnétek csinálni? A világításért szeretnétek felelni?
Sok a lehetőség nálunk. Értjük?
Na akkor én megyek is, és mostantól egér leszek.
Mennem kell!
Rendbe kell hoznom a karakteremet.
Szeretlek benneteket. Később tali!
Karácsony napja van, és épp nagy buli van,
de aztán Frankie,
Kara öccse, irigykedni kezd, amiért Kara kapta a Diótörőt.
Ezért a barátjával megpróbálják ellopni tőle a Diótörőt,
aztán eltörik.
Ezért Kara szomorú lesz, majd varázslat történik,
és elutazik különböző helyekre.
Nagyon ideges voltam színpadra lépés előtt.
Anyukám a színfalak mögött segített felkészülni,
és azt mondta: „Bármi is történjen, nem tudsz rajta változtatni.
A lényeg, hogy megtegyél minden tőled telhetőt.”
Ez segített abban, végig tudjam csinálni.
Az tesz a legboldogabbá, amikor látom a gyerekek arcát.
Vannak, akiknek ez az első színházas fellépésük,
ahol állva tapsolnak nekik,
és látni az arcukat megfizethetetlen élmény.
Folyamatosan fejlődni kell.
Sose szabad azt érezni, hogy végre befutottál,
és már nincs hova fejlődni.
A tanulásnak sosincs vége. Nyitottnak kell neki a lehetőségek iránt.
Ezt tanulják meg a képzés során.
Ez a szeptembertől decemberig tartó folyamat
elég intenzív.
Úgy gondolom, hogy a diákok, akik szerepelnek a darabban,
elképesztően nagyot fejlődnek,
ami a szakmaiságot illeti. Ugyanakkor egy családdá is válnak.
1800 ember előtt lépnek színpadra, és tárják ki a lelküket.
Akik szerepelnek a Csokis diótörőben, már nem lesznek a régiek.
Új emberré válnak.
Vannak gyerekek, akik nem sejtették, hogy szeretnek táncolni,
majd megismerik a táncot, és beleszeretnek. Ez igazán különleges.
Aztán néhányan a Broadwayen kötnek ki, amiről nem is álmodtak volna.
Szerintem a művészet így emeli fel az embereket.
Segíthet elérni, amire csak vágyunk.
Táncosként fontos a fegyelem, az elszántság,
a hajlandóság, hogy újra lábra állj,
mindegy hányszor esel is el.
Mert a kudarc csak egy lépéssel előzi meg a sikert.
Az álmaim iskolája a USC.
Pár hét múlva lesz a meghallgatásom,
szóval eléggé parázok, de nem gáz.
Van hozzá új dresszem. Anyukámtól kaptam.
Egyszer egy barátnőm azt mondta, tanárnak kéne lennem.
Én meg: „Biztos? Nem is tudom.” „Ez a te pályád.”
Majd megtartottam az első órámat, és:
„Szeretek tanítani. Talán ezt kéne csinálnom.”
A gyerekek elfelejtik, mikor tanítunk…
Azt hiszik: „Ők öregek, már nem csinálnak ilyesmit.”
Nem látják a tanárok profi táncos oldalát.
Szóval ez vagyok én, egyik nap tanár,
ugyanakkor meghallgatásokra is járok nagy művészekkel, turnékra,
és ott ugyanolyan helyzetben vagyok, mint a diákjaim.
Kis egészséges versengés.
Történnek meglepetések a képzés alatt.
Vannak diákok, aki nem tűnnek ígéretesnek,
de sok munkával és kellő nyitottsággal
kivirágoznak.
Ha lesz valaha saját táncstúdióm, az olyan stúdió lenne,
ahol mindenki annyit fizetne, amennyire futja neki.
Sok jó táncos van, akik nem járnak táncórára,
mert nincs rá pénzük.
Az információval, amit tőlünk szereznek, jobb táncosokká válnak.
De az információval egyúttal jobb, humánusabb emberekké is válnak.
A lényeg tanulás, a tanítás, hogy hogy fogadják be.
Azt akarom, hogy új emberekként távozzanak innen.
Imádtam érezni…
hogy eggyé válok a zenével.
Ha el tudod képzelni, milyen érzés lehet zenének lenni,
fizikailag eggyé válni a zenével,
olyan érzés a tánc.
Eggyé olvadni a hanggal, a hangszerrel vagy a ritmussal.
Ilyen érzés táncolni.
A gyógyulásom után
Miss Allen felhívott, hogy elvállalnám-e a Tündérkirálynő szerepét.
Nagyon megrémültem.
Féltem, mert tudtam, hogy ha Miss Allen hív,
az azt jelenti, hogy vissza kell térnem a kemény munkához.
Nehéz volt, de a Tündérkirálynő után újra megjött a kedvem a tánchoz.
Visszatért az akaraterőm.
Nem tudom, hogyan vagy mitől. Talán csak le kellett győznöm önmagam.
Szerintem a legfőbb dolog, amit fel kell áldoznunk, az az idő.
Rengeteg időt kell tölteni a gyakorlással.
Néha fel kell áldozni
az átlagos általános- és középiskolai életet,
hogy huszonéves korunkra
fenomenálisak legyünk.
Van valami a táncban…
Amikor a gyerekek befejezik az első tánciskolájukat,
és készülnek a nagyvilágra,
amikor az a rengeteg információ,
amit öt-, hét- vagy nyolcéves koruk óta sulykoltak beléjük,
már nem csupán a fejükben van,
hanem a testükben él, abban, ahogy beszélnek, ahogy járnak.
Akkor válnak táncossá.
Amikor a tánc esszenciája és a saját lényük esszenciája összeolvad.
Akkor válnak művészekké.
Ez egy életre szóló ajánlat.
Egy házasság.
Igen, és én azt szeretném látni…
hogy van folytatás.
Hogy még akkor is, ha én már nem leszek olyan állapotban,
hogy csinálhassam, a tánc folytatódjon.
Én mindig is egy leszek a gyerekek közül. Még 90 évesen is.
A szívem mélyén én is egy gyerek vagyok, aki várja a lehetőséget,
aki keresi azt, aki majd kiképzi.
Hogy legyek az az ember, aki lenni szeretnék?
Hol van a lehetőségem?
A szívem mélyén mindig ez a gyerek maradok.
Figyeljetek rám! Első sor, ti mentek ki először.
Ha nem vagytok tökéletesek, minden más borul.
Milyennek kell lennetek?
Tökéletesnek.
Szóval kétszer nyolc alatt fogtok kifutni.
APRIL ÖSZTÖNDÍJAT NYERT A JOFFREY BALETT KÉPZÉSÉRE.
Öt, hat, öt, hat, indulj!
És egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc!
Két, két, há', négy, öt, hat, hét
és egy.
Öt, jó volt!
És egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Két, két, há'…
Tíz év múlva a Royal Ballet-nél szeretnék lenni.
Az az álmom, hogy azon a színpadon táncolhassak…
Öt, hat, hét, nyolc.
Egy, két, há', négy, öt.
Most!
A Stanfordban szeretnék tanulni kineziológiát és táncot.
Nézzenek oda!
Két, há', négy, öt, most!
Egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Remélem, olyan ember leszek, aki megváltoztatja a világot,
mert szeretném látni a változást.
Egy, két, há', négy, öt, hat, hét és egy.
És öt, hat, hét…
Híres táncos akarok lenni.
Esetleg koreográfus, de imádok táncolni.
Ez a szenvedélyem.
Egy, ejt, és mehet!
Valószínűleg ügyvéd leszek… és táncos.
A kettőt egyszerre kell majd csinálnom.
Öt, hat, következő. És egy, két, há', négy, öt, hat…
Öt év múlva
az általam választott egyetemen szeretnék táncot tanulni.
Szeretnék…
némi stabilitást.
Szeretnék egy állandó szerepet egy sorozatban vagy filmben, ilyesmi.
Egy, két, há', négy, öt, hat, hét, nyolc.
Öt év múlva utazni szeretnék
vagy a Broadwayjel, vagy egy társulattal.
Gyerünk!
Sok minden szeretnék lenni. Író, mérnök, táncos…
és az Egyesült Államok elnöke.
Az elsőben Karát játszom, a másodikban pedig a „Bollywood”-ban táncolok.
JALYN LETT A TÜNDÉRKIRÁLYNŐ.
JADA LETT KILENCÉVESEN A LEGFIATALABB KARA.
SAVOY AZ ARIZONAI EGYETEM TÁNCSZAKÁN TANUL. KITÜNTETETT TANULÓ,
ÉS BEJUTOTT AZ ALFA FÍ LEÁNYEGYLETBE.
Húszévesen felvettek a Broadwayre a The Prom című darabba.
Anyukám azt mondta, nem lepődtek meg. „Már számítottunk rá.”
Színészkedni kezdtem. A Young Sheldon című sorozatban játszom
egy Tam nevű karaktert.
A SZÍNÉSZI MUNKÁJA MELLETT
RYANT FELVETTÉK A USC GLORYA KAUFMAN TÁNCISKOLÁBA.
JOANN KOREOGRAFÁLT EGY KLASSZIKUS DIÓTÖRŐT A PENNSYLVANIAI ALTOONÁBAN.
AZ EGYETEMEN KORAGYERMEKKORI NEVELÉST TANUL.
KYLIE LIZZO MÖGÖTT TÁNCOLT A 2020-AS GRAMMY-GÁLÁN.
TÁNCOSOKAT MENTORÁL,
ÉS A TINY PRETTY THINGS SOROZATBAN JÁTSZIK.
A JOFFREY BALETTOS KÉPZÉSE UTÁN
APRILT FELVETTÉK A COMPLEXIONS KORTÁRS BALETT TÁRSULATBA
NEW YORKBAN.
A DEBBIE ALLEN TÁNCAKADÉMIA GYEREKEK SZÁZAIT KÉPZI MINDEN ÉVBEN
PÉNZÜGYI HÁTTERÜKTŐL FÜGGETLENÜL.
A CSOKIS DIÓTÖRŐ AZÓTA IS AZ AKADÉMIA LEGNAGYOBB ADOMÁNYGYŰJTŐ RENDEZVÉNYE.
MISS ALLEN JELENLEG EGY ALAPÍTVÁNYON DOLGOZIK,
HOGY BIZTOSÍTHASSA AZ AKADÉMIA JÖVŐJÉT.
A feliratot fordította: Somogyi Julianna