Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎UN DOCUMENTAR ORIGINAL NETFLIX
‎Azi trebuie să iasă perfect. ‎Mai avem doar două șanse. Haideți!
‎„SPĂRGĂTORUL DE NUCI” E JUCAT ‎ DE PESTE 700 DE COMPANII DE BALET
‎DIN ÎNTREAGA LUME. ‎PESTE 600 SUNT ÎN AMERICA
‎Trei, patru, cinci, șase, șapte, opt.
‎Doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt și unu…
‎ÎN 2008, DEBBIE ALLEN A CREAT ‎„SPĂRGĂTORUL DE NUCI CU CIOCOLATĂ CALDĂ”
‎Unde e linia dreaptă? Stânga!
‎Persoana din stânga ta ‎ajunge acolo înaintea ta.
‎Ea e înaintea ta. ‎Deci trebuie să i te aliniezi.
‎200 DE ELEVI VIN ANUAL ‎LA ACADEMIA DEBBIE ALLEN
‎75% DINTRE EI IAU BURSE
‎Încă o dată! Toate trei grupele, haideți!
‎Și unu, doi, trei, patru, ‎cinci, șase, șapte, opt!
‎Doi, doi, trei, patru, cinci, șase!
‎Și unu!
‎ÎN SEPTEMBRIE AU LOC PROBELE ‎PENTRU SPĂRGĂTORUL DE NUCI CU CIOCOLATĂ
‎ÎN LUNILE URMĂTOARE, AU LOC REPETIȚII
‎Mult mai bine. Suntem gata?
‎- O să vă amintiți totul? ‎- Da!
‎- Cum sunt dansatorii? ‎- Cei mai deștepți din lume!
‎Cei mai inteligenți din lume ‎și ținem minte tot, da?
‎- Da! ‎- Mergeți la machiaj. Ne vedem imediat.
‎- Mulțumesc, dnă Allen! ‎- Cu plăcere, drăguță!
‎Doamne!
‎Ce urmează?
‎Altcineva pentru machiaj?
‎Deci de asta folosește…
‎Haideți, veniți aici cu toții!
‎E Debbie Allen. E faimoasă!
‎Spărgătorul de nuci cu ciocolată caldă!
‎Eu sunt Debbie Allen.
‎Mă bucur…
‎Sunt foarte încântată și fericită
‎să vă urez bun venit, drept prim public
‎al spectacolului din acest an.
‎Știu că unele încă mai învățați ‎să vă țineți corect picioarele,
‎dar nu se va întâmpla ‎dacă nu ascultați, în liniște.
‎Bun venit la preselecțiile pentru ‎Spărgătorul de Nuci!
‎Mă bucur să vă văd!
‎Văd multe fețe cunoscute, ‎văd și unele noi.
‎Caut micuți dansatori ‎plini de viață și energie,
‎care vor să fie pe scenă, ‎pot deveni un personaj,
‎pot deveni o păpușă, ‎o maimuțică sau o zână.
‎Trebuie să vă considerați ‎și actori, nu numai dansatori.
‎Aveți șansa să-mi arătați ‎unde v-aș putea folosi,
‎iar eu îmi voi da silința ‎să vă păstrez unde consider că meritați.
‎Dacă la finalul zilei ‎nu sunteți pregătiți, nu fiți triști.
‎Să știți doar că trebuie ‎să vă mai pregătiți puțin.
‎Ne-a ieșit bine anul trecut ‎și toți ne așteaptă să revenim.
‎V-o prezint pe dna Giana Jigarhan, ‎profesoară de balet!
‎Madame Jigarhan.
‎Astăzi vă va cere să executați niște pași.
‎Vă putem învăța ‎două combinații diferite,
‎iar dna Eartha Robinson ‎vă va pune niște jazz.
‎Ele sunt dra McDonald, ‎regizoarea acestei școli de dans
‎și dra Cathie Nicholas, ‎ajutorul meu de nădejde.
‎Citește-mi numele, ‎échappé.
‎Le vom parcurge.
‎Unu, doi, trei și patru!
‎Unu, doi!
‎Doi, unu, doi, trei, patru!
‎Unii se alătură spectacolului
‎la patru, cinci ani și
‎încă sunt cu noi, la 12 ani.
‎Parcurg toată școala de dans
‎și unii sunt la a șaptea lor reprezentație ‎a ‎Spărgătorului de Nuci.
‎Avem și debutanți.
‎Sari!
‎Sus, jos, pivot.
‎Ce multă lume! A fost copleșitor.
‎Se întâmplă multe.
‎- Vin a șaptea oară. ‎- Eu a șasea.
‎De opt sau nouă ani. Practic, ‎jumătate din viață.
‎Și unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt.
‎Doi, trei, patru și gata.
‎De ce crezi că nu ai putea?
‎Nu știu.
‎Îmi place să predau copiilor. ‎Mă mai supăr, uneori zici că-s monștri.
‎Cu atenție!
‎- Dai o probă? ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Nu vreau.
‎Nu vrei?
‎Atunci ia loc.
‎Dacă nu vrei să dai probă, ‎îi spun mamei tale.
‎Îmi place ce fac.
‎Dintotdeauna am vrut să predau copiilor.
‎În companii, balerinii deja sunt școliți ‎și știu ce au de făcut,
‎dar copiilor le dezvălui ‎frumusețea baletului,
‎frumusețea artei
‎și astfel,
‎cred că încep să aprecieze ‎și frumusețea vieții.
‎Voi fi atentă la tine la cursuri.
‎Dacă am un loc, te iau, ‎dar cred că acum trebuie să mai exersezi.
‎Trebuie să înveți mai mult.
‎Mă doare și pe mine.
‎Sunt fericită. V-ați descurcat grozav. ‎Mulțumesc!
‎- Spuneți „Mulțumim, dnă Allen!” ‎- Mulțumim, dnă Allen!
‎Ne vedem mâine, la ora unu. Mergeți!
‎De mică mi s-a părut foarte important ‎Spărgătorul de Nuci.
‎Eu eram una dintre flori.
‎Cântam…
‎Bun venit pe tărâmul florilor!
‎Ce vești ne-ați adus?
‎Zâna Dulciurilor era visul meu.
‎Ador partitura, muzica aceea.
‎În baletul original,
‎Ceaikovski a creat muzica,
‎iar Petipa, un coregraf francez, ‎a creat un libret pentru balet.
‎Spărgătorul de Nuci s-a jucat prima oară ‎în Saint Petersburg,
‎în 1892, la Teatrul Mariinsky.
‎Criticilor nu le-a plăcut, ‎dar publicul a fost în extaz.
‎Simbolul acestui balet ‎este foarte cunoscut,
‎noi oferim ‎Spărgătorul de Nuci cu Ciocolată Caldă.
‎Compania de balet din New York
‎are balerini adulți ‎în rolurile principale,
‎iar copiii doar fug pe scenă, ‎stau pe un copac.
‎Pentru noi însă,
‎deși unele roluri sunt jucate ‎de profesioniști și profesori,
‎copiii sunt vedetele.
‎De mică mi-am dorit să fiu ‎o zână de culoare, plutind prin aer.
‎N-am văzut așa ceva cât am crescut,
‎dar tot știam că asta vreau să devin.
‎SPĂRGĂTORUL DE NUCI CU CIOCOLATĂ CALDĂ ‎DE DEBBIE ALLEN
‎Am mai fost reprezentații ‎cu Spărgătorul din Ciocolată
‎prin țară,
‎dar am decis să-i dau o turnură amuzantă,
‎iar identitatea culturală a muzicii ‎să nu fie legată de Ceaikovski.
‎Astfel că versiunea mea ‎ne poartă într-o călătorie
‎pe tărâmuri imaginare și reale,
‎cu stiluri diferite de muzică și dans.
‎Sunt un gândac în Focul Flamenco.
‎Noi suntem zâne. Suntem egiptence.
‎Suntem Bollywood.
‎Joc în China.
‎Joc în‎ „‎Mielul Fript”, în petrecere.
‎În orice scenă care are un tip.
‎Eu joc Spărgătorul de Ciocolată Caldă, ‎spuneți-mi HC.
‎Eu sunt un păianjen din junglă.
‎PRIMA ZI DE REPETIȚII
‎Am început repetițiile în octombrie.
‎Doamne!
‎Trebuie să vă faceți treaba.
‎Veniți pregătiți la repetiții.
‎Trebuie să fiți responsabili și acasă.
‎Nu-i de joacă cu dna Allen. ‎Trebuie să fiți un etalon.
‎Să fiți un etalon și la școală și acasă.
‎Are cineva trei ani, de aici?
‎Nu?
‎Bine. Lasă mâna jos!
‎Are cineva patru ani?
‎Patru ani.
‎Vino aici.
‎Bravo! Haide.
‎Liniște!
‎Are cineva cinci ani?
‎Vino aici!
‎Bună!
‎Distanțați-vă! Vom sta aliniați aici.
‎Distanțate, cu fața.
‎Chiar ai cinci ani?
‎Ești înaltă.
‎Haide!
‎Vă trebuie exercițiu.
‎Nu veți reuși
‎dacă vă schimbați și vă alintați ‎pe tocuri în mall.
‎Dați tocurile jos ‎și întindeți-vă bine pe podea.
‎Debbie are așteptări mari de la copii ‎la fiecare nivel,
‎pe toate planurile.
‎Nu-i ușor pe lumea asta.
‎Nici în acest studio de dans.
‎Unii vor eșua, venind aici,
‎dar dacă nu ai eșecuri măcar o dată pe zi, ‎nu te străduiești.
‎Aplecați-vă până la pământ.
‎Credeți-mă!
‎Când terminați DADA, asta vor vedea.
‎Nu vă vor iubi așa ca mine.
‎Am cunoscut-o pe Debbie ‎când aveam 16 ani,
‎acum vreo zece ani.
‎Am jucat în ‎Fame ‎cu Debbie.
‎Aveți visuri mari.
‎Vreți faimă?
‎Faima costă,
‎și aici începeți s-o plătiți, ‎cu sudoarea frunții.
‎E neschimbată. E minunat.
‎N-aș veni la repetiție ‎fără să fac întinderile și mișcările ‎tendu
‎și să-mi încălzesc picioarele, ‎să fiu pregătită.
‎E inadmisibil.
‎Nu veți progresa. Eu încerc să vă ajut.
‎Dacă sunt dură, ‎e pentru că țin la voi. Bine?
‎Mama mea?
‎Este dură.
‎Chiar e dură.
‎Efervescentă, cea mai talentată,
‎cu adevărat o mamă pentru toți.
‎EBONY ‎DEBBIE ALLEN
‎A sfărâmat bariere.
‎A semnat de zece ori ‎coreografia pentru Oscar.
‎Mi-am închipuit ‎că voi fi pe acest platou
‎ca producător, regizor, vedetă,
‎coregraf, mamă?
‎Absolut!
‎Începem cu părțile care implică ‎mai mulți elevi,
‎și repetăm doar în weekend.
‎Haideți, de la începutul „Tărâmului”. ‎Ați prins viață, bucurați-vă!
‎Păpuși, păpușele!
‎Voi în ce scenă erați?
‎- „Tărâmul Jucăriilor”. ‎- Haide!
‎Și acum în ce jucați?
‎- În toate. ‎- În toate? Vedeți?
‎„Tărâmul” e o rampă de lansare.
‎Toți cei importanți trec prin scena asta. ‎Jucați în „Tărâmul Jucăriilor”.
‎N-am văzut niciodată ‎Spărgătorul ‎clasic.
‎Îl știu doar pe al nostru.
‎KYLIE JEFFERSON ‎ZÂNA
‎Îmi place asta.
‎Kylie Jefferson.
‎A fost cea mai mică din Academia de Dans.
‎Când am intrat în Academia de Dans,
‎pe atunci în Culver City,
‎era multă lume.
‎Când am ajuns la masă, ‎i-au zis mamei că nu pot să dau probă.
‎Că eram prea mică.
‎S-a așezat în prima poziție, ‎cu părul prins, foarte serioasă.
‎Mi-am zis: „Oh, da!”
‎Dna Allen a spus: „Lăsați-o să încerce.”
‎M-au privit, zicând: ‎„E prea mică, dnă Allen.”
‎iar eu am răspuns: „Pot schimba regulile.”
‎Perfect.
‎Majoritatea elevilor mei sunt din LA,
‎din diverse pături sociale.
‎Unii vin din Beverly Hills,
‎unii locuiesc în Compton,
‎iar cei mai dedicați dansului
‎vin de minim cinci-șase ori pe săptămână
‎și trebuie să urmeze minim 10,
‎unii chiar 15 cursuri pe săptămână.
‎Și-a dorit un loc în care, ‎indiferent de aspect, să poți să dansezi,
‎de aceea avem atât de mulți bursieri.
‎Mulți elevi nu și-ar permite.
‎Găsim o cale să-i includem ‎pe cei ce-și doresc să fie aici.
‎Mergem!
‎Mereu strângem bani.
‎Mulți amici nu mi-au mai răspuns ‎la telefon după primul an.
‎Nu, au fost foarte de treabă.
‎Ne-am întrebat ce marcă putem folosi
‎care ne e la îndemână,
‎să generăm venit, să fie cunoscută.
‎Când George Balanchine a întemeiat ‎compania de balet din New York,
‎a strâns bani ‎folosindu-se de ‎Spărgătorul de Nuci.
‎Cu ajutorul acestuia, a strâns banii ‎pentru tot restul anului
‎pentru baletul din New York.
‎Spărgătorul de Nuci‎ clasic este o poveste ‎oferită întru totul
‎prin intermediul dansului.
‎Varianta noastră este una narativă.
‎Să mergem la luptă! ‎S-a trezit Spărgătorul!
‎Avem povestitori ‎care ne conduc în călătorie
‎iar momentele comice sunt vorbite.
‎Nu sunt mimate.
‎Cine a stins lumina?
‎A prins de minune. ‎a strângerii de fonduri.
‎E cea mai mare ‎strângere de fonduri.
‎Ia să văd cui îi iese. Înclină-te! ‎Nu, piciorul sus!
‎Așa să stai când te uiți la televizor, ‎când îți faci temele.
‎Nu repetați destul.
‎Vă arde de vorbit cu băieții și de altele.
‎Piciorul mai sus! Haide! ‎Îți va ieși de data asta.
‎Sus!
‎Înclină-te, apleacă-te!
‎Da, apleacă-te!
‎Susține-te și ridică piciorul.
‎Așa!
‎Prima mea amintire cu DADA ‎este de când aveam 11 ani.
‎Eram atât de speriată, nici nu știam
‎că oamenii pot fi așa de buni.
‎Aveam 11 ani, mă credeam cea mai bună.
‎Dar m-am răzgândit.
‎Profesorii sunt duri aici, ‎dar le pasă de tine.
‎Mă simt ca într-o familie.
‎Dnei Allen îi pasă de fiecare dintre noi,
‎ceea ce e foarte bine.
‎Sunt la DADA de nouă ani, de ‎când aveam cinci ani,
‎iar acum am 14.
‎Am crescut, practic, aici.
‎Când mi-au spus că voi fi Kara,
‎eram emoționată și fericită,
‎pentru că simțeam că am o ‎responsabilitate atât de mare
‎să nu greșesc sau să stric spectacolul.
‎Toată lumea vrea să fie Kara, ‎care e rolul principal.
‎E fetița care merge într-o aventură.
‎Dna Allen asigură dubluri pentru roluri,
‎încât să poată face schimb de roluri
‎și să aibă experiențe diverse.
‎Frumos.
‎Kara, nu zâmbești?
‎- Privește și spune-mi ce crezi! ‎- Spune-mi ce crezi!
‎Când mi-a zis dna Allen că o voi juca ‎pe Kara timp de trei reprezentații,
‎am fost în al nouălea cer.
‎Ce surpriză, draga mea!
‎Surpriză!
‎Kara,
‎Kara!
‎Știi bine că te iubim.
‎E ca atunci când ai un țel
‎și te bucuri că l-ai atins.
‎Am fost foarte fericită.
‎EGIPT ‎CU NOUĂ SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
‎Să vorbim despre păpușa egipteană.
‎O susții exact de sub funduleț
‎și îi dai mâna, dacă are nevoie.
‎Și o împingi până sus.
‎Asta e poziția, ‎iar tu ești pe partea cealaltă.
‎Am fost prima păpușă egipteană. ‎Mama a bazat coregrafia pe mine.
‎Și unu și doi!
‎Unu, doi, trei. Piruetă simplă, deschide!
‎Capul.
‎Am început să studiez intensiv dansul
‎la școala Kirov.
‎Uite de aici începi. Ea face spagatul…
‎În al treilea an,
‎profesorul m-a privit într-o zi la curs
‎și mi-a zis: „Oprește-te!”
‎M-a privit și mi-a zis: ‎„Nu vei fi niciodată o dansatoare.
‎Du-te la Alvin Ailey.”
‎A fost insultător.
‎Alvin Ailey era un nimic?
‎Alvin Ailey e prima noastră companie ‎de dans american contemporan
‎și da, majoritatea sunt de culoare, dar…
‎adică ea nu poate dansa?
‎Să-i sar în cap prin telefon! ‎Cât pe-aci.
‎Mi-am trimis soțul, ‎știam că dacă merg eu, iese scandal.
‎Cum fiica mea era plecată de trei ani,
‎era timpul să vină acasă, zic eu.
‎M-a retras de la școală
‎și atunci a decis mama
‎că va pune bazele propriei școli de dans.
‎Am înființat DADA iar ea a venit acasă.
‎A fost inspirația mea.
‎Dintotdeauna a fost muza mea.
‎Se găsește câte ceva pentru toți aici.
‎De orice formă, mărime, culoare, cultură,
‎iar asta ne face unici.
‎Ea trece înainte, iar voi vă retrageți.
‎Ea e aleasa.
‎E adorabilă.
‎- Și e aprigă. ‎- E aprigă.
‎April se duce unde trebuie să ajungă.
‎Voi veniți pe lângă. Vă va ieși!
‎M-am apucat de dans abia la opt ani.
‎Am venit din Carolina de Nord,
‎și am primit bursă completă de studii ‎de la Debbie Allen.
‎April e una din cele mai talentate ‎dansatoare pe care le-am întâlnit.
‎Am adus-o aici ca să o putem încuraja, ‎pentru că are nevoie.
‎Am o slujbă cu jumătate de normă ‎la El Pollo Loco.
‎Sunt casieră.
‎În prezent, sunt casieră.
‎Sunt percepută drept o persoană tăcută,
‎iar în majoritatea timpului
‎am multe de spus sau pe suflet,
‎dar nu știu să mă exprim,
‎și uneori am atâtea emoții în suflet.
‎Și singurul mod de a-mi exprima ‎emoțiile, teama sau anxietatea
‎e prin dans.
‎BOLLYWOOD ‎CU OPT SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
‎Respiră!
‎Frumos.
‎Sunteți cei mai frumoși oameni ‎de pe planetă.
‎Încă o dată, e vorba de oglindă.
‎Cele mai frumoase ființe ‎de pe acest Pământ.
‎Capul, o singură persoană.
‎Înaintați!
‎Întreaga balansare, trebuie să păreți ‎o singură persoană care se mișcă.
‎Priviți în sus!
‎Jos!
‎Îmi doresc să fiu în Bollywood.
‎Încerc de mult timp ‎să intru în Bollywood.
‎Știu fiecare pas, dar sunt prea mică ‎pentru această parte.
‎Partea de sus!
‎Trecând prin diferite țări, ‎avem coreografie și costume diferite.
‎Putem avea altă fațetă a poveștii.
‎Înapoi.
‎Călătorim!
‎Oriunde ați fi,
‎aveți o aură de superioritate, ‎putere și frumusețe.
‎Putere!
‎E despre puterea feminină.
‎Femeile conduc lumea. ‎Orice s-ar zice.
‎Unde sunt?
‎Totul ține de expresie.
‎Ați crede că prefer Bollywood,
‎fiind favoritul tuturor.
‎Visezi la partea asta, ‎până ajungi să joci în ea.
‎Sunt cinci minute de dans continuu,
‎nu ai timp să respiri.
‎Mâinile sus!
‎Putere!
‎Și așa să rămâneți.
‎Mențineți poziția! Respirați!
‎Exersați menținerea.
‎Vă face bine.
‎Progresați, doamnelor.
‎Luați o pauză. E mai bine.
‎Ascultați-mă!
‎Faceți gesturi prea ample. ‎Vă scoateți sufletul.
‎Pauză de respirație, ‎apoi vom repeta scena „Egipt”.
‎Aveți două minute.
‎Bun, dră Nicholas.
‎Va ieși bine, dar sunt dezordonate.
‎Prea dezordonate.
‎Nu-mi place cum iese „Tărâmul Zânelor”.
‎Subliniez cu galben ce vom repeta.
‎O să terorizez zânele, îmi pare rău.
‎Deoarece provin din DADA,
‎nu mi-am dat seama ce important e ‎să fiu o balerină de culoare.
‎Minunat!
‎Lumea este cu mult diferită de DADA.
‎De unde vin eu, o facem cu toții ‎și eram cu toții buni.
‎Lauren Anderson,
‎prima balerină de culoare ‎dintr-o mare companie de balet,
‎ni s-a alăturat acum un an.
‎Și unu și doi, ‎pas de cheval, enveloppé.
‎Nu mă gândeam să fiu balerină, ‎cel puțin nu la șapte ani.
‎Mi s-au părut distractive cursurile.
‎Nu mi-am dat seama ce impact avea ‎să fiu afro-americancă
‎și prim-balerină.
‎Și am aflat că nu erau prea multe. ‎Nu mai erau altele pe atunci, de fapt.
‎Doar dacă erai la Alvin Ailey ‎sau Dance Theatre of Harlem.
‎Dar voiam doar să dansez.
‎Nu-mi propusesem să fiu ‎prima de culoare în ceva.
‎Voiam doar să dansez.
‎Plié‎, unu și întinde!
‎Când am văzut-o pe April,
‎m-am gândit „Mamă! De unde a apărut?”
‎S-a născut cu toate darurile.
‎Da!
‎Îmi place.
‎Vreau ceva care susține. ‎Mi se pare că e…
‎Vreau să fie mai ușor.
‎Nu cred că am un corp de balerină,
‎cel puțin nu acum,
‎pentru că picioarele mele sunt ‎puțin cam prea dezvoltate.
‎Când te dedici cu adevărat, ‎începi să te privești într-un anume fel.
‎Chaîné.
‎Oprește-te!
‎Și menține.
‎Dar în general, în balet, ‎toți sunt slăbuți.
‎N-am avut o problemă cu asta în liceu,
‎apoi îți dai seama ‎că ar trebui să ai grijă.
‎Pentru că toți ‎își supraveghează greutatea.
‎Totul contează. ‎Totul e special în balet.
‎Poate n-are picioare perfecte. Nici eu.
‎Aproape nimeni nu are.
‎Balerinele nu au ‎picioare perfecte, de obicei.
‎Lucrezi pentru așa ceva.
‎Îți lucrezi poziția picioarelor.
‎Nu te naști așa…
‎Poate unii da.
‎Dar majoritatea nu.
‎Uneori am fost ‎atât de critică față de mine
‎din cauza corpului meu,
‎atât de nemulțumită ‎și nesigură din cauza lui.
‎Dar nu m-am mai victimizat
‎în propriii mei ochi.
‎Mi-am dat seama că dacă vreau să reușesc, ‎trebuie să găsesc soluția potrivită mie.
‎Mi-a fost greu să înțeleg
‎că meseria aleasă de mine ‎nu mă avea ca tipar,
‎iar acesta a fost un adevăr dur.
‎În același timp, baletul m-a ales pe mine.
‎Nu am de ales, voi face asta ‎și mă voi dedica întru totul.
‎În Rusia,
‎radiografiază picioarele copiilor, ‎spatele și trupurile lor
‎înainte să-i accepte.
‎Asta e lumea baletului.
‎La operă, îi acceptă ‎doar pe copiii care au voce.
‎O voce e un dar, nu poate fi croită.
‎La fel e și în balet.
‎Îți trebuie un anumit fel de corp.
‎Nu-l poți face astfel.
‎Metoda Kirov și cea rusă ‎sunt importante.
‎E tehnica pe care îmi place cel mai mult ‎să o predau.
‎De asta o avem pe dna Giana, ‎de la teatrul Bolșoi.
‎Dar lumea dansului evoluează,
‎așa că reinventez un pic pentru profesori
‎misiunea acestora și cum o abordează.
‎Vreau spiritul dansului.
‎Nu poți surprinde asta într-o imagine.
‎Așa ceva simți și vezi.
‎Trăiești asta.
‎Unu, doi. Nu e rău.
‎Unu, doi. Unu, doi.
‎Bine, nu e chiar așa de rău.
‎Înapoi!
‎A ajutat.
‎Arăta mai bine.
‎Îmi pare rău, dnă Giana. Arăta mai bine.
‎Nu. Nu sunt de acord.
‎- Arată așa. ‎- Nu sunt de acord.
‎E în regulă.
‎E în regulă. Cinci, șase.
‎Exersează doar. Șase, șapte, opt.
‎Și unu, doi, unu, doi,
‎unu, doi!
‎Unele nu sunteți pe ritm ‎și sunteți cam țepene.
‎Relaxați-vă!
‎Îmi pare rău, dar voi spune ce văd acum
‎pentru că nu avem mult timp.
‎Fie le iese bine acum, fie nu.
‎Deși știu că ne vom perfecționa.
‎Dar știu că, practic, cineva face așa.
‎Asta nu se va schimba mâine.
‎Înapoi, doamnelor!
‎Cinci, șase, șapte, opt!
‎Unu, doi,
‎unu, doi!
‎Mult mai bine!
‎Unu, doi!
‎Mult mai bine!
‎Scuze, dnă Giana! E mai bine.
‎De la început!
‎Știți că e mai bine.
‎Profesorii sunt foarte dedicați ‎învățării acestor tineri.
‎Se duc acasă cu ei. ‎Le dau de mâncare.
‎Îi ceartă, dacă trebuie ‎să-și vină în fire.
‎Ne implicăm.
‎Îi creștem, ajutăm la creșterea ‎acestor copii.
‎HOUSTON, TEXAS
‎Am crescut în Houston, Texas. ‎Totul era segregat.
‎Fântâni exclusiv pentru albi.
‎Băi pentru cei de culoare… ‎Am trăit asta.
‎Era o școală minunată de dans, ‎dar nu m-au primit, eram de culoare.
‎Dar de mică am fost dedicată, ‎știam că asta îmi doresc.
‎Mama zicea că pe la opt ani
‎i-am zis: „Mamă, încerc să fiu dansatoare.
‎Cum voi deveni asta, fără lecții? ‎Lecții adevărate, mamă.
‎Lecții adevărate.”
‎La 14 ani,
‎am fost recrutată de dna Tatiana Semenova,
‎care provenea din școala Mariinsky.
‎Eram tare bucuroasă. ‎Mă trezeam, traversam orașul.
‎Mă ducea unchiul Lloyd, ‎și dacă mă întorceam cu autobuzul,
‎schimbam de câteva ori la întoarcere.
‎Madame Semenova ‎chiar mă încuraja la cursuri.
‎O bursă a Fundației Ford ‎mi-a acoperit toate cursurile.
‎Aveam bursă completă.
‎Când am ieșit pe scenă,
‎a fost mare lucru, deoarece ‎consiliul nu știa de mine.
‎Eram deja de șase-opt luni acolo,
‎iar consiliul nu aflase ‎că au o elevă de culoare,
‎iar unora nu le-a plăcut asta.
‎Dar Madame Semonova m-a încurajat,
‎m-a certat, m-a umilit
‎și m-a iubit.
‎ACADEAUA ‎CU ȘASE SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
‎Bun venit la Chantel, ‎cine nu știe e vai de el!
‎Începem…
‎Am crescut în plasament.
‎Așa ceva îi salvează pe cei ca mine.
‎Să mă remarce cineva, ‎să investească în mine,
‎să-mi spună: „Vedem că asta vrei.
‎Te vom ajuta să faci asta, ‎și să progresezi”.
‎Mi se pare că a avut cel mai mare impact ‎asupra vieții mele.
‎Jos!
‎Unde ești?
‎Nu știu.
‎Dacă mai dai din bretonul ăsta, am să…
‎Elijah, adu-mi un elastic, te rog!
‎Arată foarte drăguț.
‎Taci, Elijah! E în regulă.
‎Cinci, șase, șapte, încrucișează!
‎Încrucișează și jos!
‎Eu eram dublură,
‎dar dna Chantel spunea ‎că pot să joc în „Acadea”, deci…
‎Inițial era dublură, dar a început ‎să se străduiască să danseze.
‎Se străduiește mult ‎și l-au inclus în spectacol.
‎„Acadeaua” e o scenă simpatică. ‎E cu hip-hop, te distrezi, te exprimi.
‎Da, e o scenă distractivă.
‎„Acadeaua” e o scenă doar cu băieți, ‎pe muzică hip-hop,
‎unul dintre genurile mele preferate.
‎Nu pot dansa în ea, dar e preferata mea.
‎„Acadeaua” e cu băieți. ‎„Tărâmul Zânelor” e cu fete.
‎Trebuie să ai…
‎Avem dintotdeauna mai mulți băieți ‎decât alte școli.
‎Pentru că îi încurajez și îi doresc.
‎Și trebuie să am ce să le ofer.
‎Olivia, du-te în mijloc.
‎Dați-vă înapoi!
‎Scena mea preferată e „Acadeaua”.
‎E singura cu hip-hop din spectacol. ‎E numai cu băieți.
‎Șase, cinci, în spatele lui.
‎O să adaugi și fete?
‎Da, asta fac.
‎O să dau de belea, dar în fine.
‎Diagonală, sus, jos!
‎Trebuie să… Da!
‎Diagonală, sus… ‎Aproape ca un ‎élevé.
‎Peste cadavrul meu. ‎Fără fete în „Acadeaua”.
‎- Nu se poate. Fără fete. ‎- Am auzit zvonul.
‎Era cât pe-aci, dar nu-i nimic.
‎Joc în orice altceva.
‎Scuze, fetelor! ‎Suntem doar noi.
‎E memorie musculară.
‎Când Chantel Heath
‎te aduce în profunzimea sinelui tău,
‎n-ai să uiți prea multe.
‎Alergarea!
‎Unu, doi, jos, ridică!
‎Da.
‎Alunecă, unu, doi.
‎Da, încă îmi amintesc totul.
‎Aruncă!
‎Întoarce-te și unu!
‎Nu e de joacă, nu?
‎Unii băieți sunt rupți, unii nu reușesc.
‎Se plâng că a fost tare greu.
‎Știu, luați loc.
‎Doar o clipă.
‎Dar dacă eram eu, încă mai dansam acum,
‎încă se aude muzica.
‎Haideți, să începem!
‎Le zic: „Continuă să revii, ‎într-o zi o să-ți iasă.”
‎Nu știu dacă se țin toți,
‎dar știu că dacă rămâi ‎mai mult de un semestru aici,
‎cred că îți intră în fire.
‎Am mai trecut pe hol,
‎dar să văd un curs în studio,
‎n-am mai fost.
‎S-a transpirat mult pe podelele astea.
‎Dacă ar extrage cineva ‎istoria acestor podele,
‎ar fi cam scârbos, dar te-ar inspira.
‎Am jucat în primul‎ Spărgător de Nuci, ‎din prima producție.
‎La 13 ani m-am despărțit ‎de familia biologică.
‎Mama și surorile s-au mutat în Arizona
‎iar mama a ales să-mi permită ‎să rămân aici.
‎M-am mutat deci cu Mama Harris,
‎Apoi, aici am primit bursă completă ‎pentru dans.
‎Prima dată când ‎am fost Micul Spărgător de Nuci, am simțit
‎„Am un rol principal! Ce tare!” ‎Dna Allen părea să creadă în mine.
‎Acum, Ryan Phuong e Micul Spărgător.
‎Bine că am fost primul, ‎n-aș vrea să-i urmez lui.
‎Vreau să fie magic.
‎Nu poți să intri în a patra poziție,
‎ca o statuie a lui Degas
‎și să vii aici. Nu!
‎E ‎Spărgătorul de Nuci cu Ciocolată Caldă!
‎E viu. „Doamne, ia uitați-vă la el!”
‎Așa trebuie să fie.
‎Privește-mă! Stai! Uită-te la el!
‎Sunteți preocupați să vă priviți pe voi. ‎Jucați scena.
‎„Doamne, se mișcă!
‎Uită-te la el!
‎Doamne, l-am atins! ‎Doamne, vine!
‎Doamne!
‎Doamne!”
‎Așa ar trebui să fie.
‎Eu am venit ‎pentru un curs liber de hip-hop.
‎Cred că Chantel preda,
‎iar eu voiam să fac doar hip-hop.
‎Nu mă interesa baletul.
‎Băiatul ăsta era incredibil. ‎Nu-mi venea să cred.
‎Când îi puneai hip-hop, era ca o tornadă,
‎ca diavolul tasmanian.
‎A fost fiecare Spărgător.
‎A fost Spărgătorul cel mic, ‎iar acum e prințul cel tânăr.
‎PRINȚUL
‎Ryan credea că va lua lecții de hip-hop
‎și așa l-am atras.
‎Le dăm ceva ce-și doresc
‎dar îi învățăm să facă asta, ‎ca să ajungă acolo.
‎Eu și baletul… E cam…
‎Pe atunci, credeam că e doar pentru fete.
‎Eram îngrozit de curs.
‎Antrenamentul de balet e foarte dur.
‎Cei care fac balet
‎și termină cursurile respective
‎au personalitatea necesară să progreseze.
‎Iar dna Allen mi-a spus
‎că a ajuns cine e
‎datorită antrenamentelor dure de balet.
‎Am dat probă la Școala de Arte ‎din Carolina de Nord,
‎după ce am fost instruită ‎de Fundația Houston Ballet.
‎Eram foarte optimistă,
‎m-au lăsat să dau probă
‎și la final, am mers și am întrebat:
‎„Când începem? Vreau să știu.
‎Cum se procedează?”
‎Mi-a spus că nu mă vor accepta, ‎că nu sunt potrivită pentru dans,
‎n-am corpul necesar, ‎ar trebui să fac altceva.
‎I-a rupt sufletul. ‎Un an sau doi nu a mai dansat.
‎A fost foarte descurajant.
‎Mi-a spus: „Ia-ți gândul de la balet. ‎În niciun caz.”
‎Mi-a fost greu.
‎Când am revenit acasă ‎și trebuia să plec la facultate,
‎m-au acceptat la universitatea Howard
‎și mi-am zis: „Gata cu dansul.
‎Eu îl iubesc, dar el pe mine nu.”
‎Și a fost greu.
‎Mama mea era cu inima frântă ‎când am coborât din avion.
‎A fost cea mai grea parte.
‎Când am coborât din avion, era la aeroport ‎și m-a întâmpinat, înlăcrimată.
‎Și mi-a zis: „Ai dat greș, Deborah.”
‎„Ai dat greș, Deborah.”
‎Mama mi-a spus: ‎„Vara asta nu te duci să dansezi.
‎Cu banii economisiți de mine
‎ca să te trimit la dans,
‎cumpăr o mașină.”
‎I-am răspuns: „Nu, mamă! Îmi doresc!”
‎În vara aceea le-am întâlnit ‎pe Martha Graham,
‎Meredith Monk,
‎Twyla Tharp
‎și Alvin Ailey.
‎Făceau parte ‎dintr-un nou val de dansatori, atipici,
‎care făceau ceva nou, încântător.
‎Alvin Ailey a fost totul pentru mine.
‎Mi-am zis: ‎„Copilă, dă-i încolo de pantofi.
‎Vreau să dansez despre sentimente.”
‎TRENULEȚUL ‎CU 5 SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
‎De ani de zile încerc să înțeleg
‎cum aș putea aplica ‎limbajul dansului step în spectacol.
‎Anul acesta vine Savion Glover.
‎L-am rugat ‎să creeze o piesă numită Trenulețul.
‎Dnei Allen i-a venit ideea mai demult,
‎mi-a pasat-o să mă gândesc la ea,
‎m-am gândit, am revenit
‎și eram gata de treabă.
‎Ideea ei era să punem în mișcare ‎conceptul trenului,
‎să ne transporte dintr-o scenă în alta.
‎Mulțumesc.
‎Dincolo de dans,
‎vreau să se simtă puternici,
‎că sunt măreți, că au reușit,
‎că se exprimă.
‎Că pot schimba gândirea cuiva.
‎Acela era stilul meu.
‎Mi-a zis să improvizez la început,
‎așa că am inventat un dans al meu, ‎la început și la final.
‎Vreau să fiu disponibil, ca om.
‎Îmi place schimbul de idei ‎prin care învăț de la ei.
‎Și sper că și ei învață de la mine.
‎Vom începe să ținem repetiții ‎în cursul săptămânii,
‎pentru că altfel nu cred ‎că atingeți standardul necesar
‎și trebuie să vă schimb unora locurile.
‎Ei nu înțeleg dansul păpușilor
‎și nu vreau să fie pe scenă ‎și să nu arate fantastic.
‎M-au scos din scena păpușilor, ‎ca și pe sora mea.
‎Vrea să fiu în scena petrecerii.
‎Intrați în rol de la bun început!
‎Nu pot să fiu maimuță așa, aici.
‎Eu aștept zânele,
‎deci când aveți aripi, așa să stați.
‎Gata de plecare!
‎Dați din mâini! Ați uitat asta?
‎Și unu, doi, trei, patru!
‎Sus!
‎Da, Tobal!
‎Trebuie s-o fac maimuță.
‎Da!
‎Vino, fată!
‎Eu regizez „Jungla”,
‎care e una dintre cele mai importante ‎scene ale spectacolului.
‎„Jungla” e o scenă superbă.
‎Fluturi, maimuțe, pantere.
‎Gândiți-vă la turmele ‎din savana africană,
‎la migrație, ‎toți merg în aceeași direcție,
‎are loc o călătorie, așadar.
‎Doamne, cât de mare e distribuția?
‎Nu vreau s-o spun cu voce tare!
‎Cred că mă bate costumiera, Delorse. ‎Când a văzut distribuția,
‎a zis: „Pe bune, dnă Allen?” ‎„Da, Delorse, pe bune.”
‎Nu mai vorbiți, vă rog!
‎Cine nu are costum?
‎Sunt aproape 200 de dansatori.
‎Fiecare poartă două sau trei costume.
‎Unii copii poartă cinci.
‎Bine, fetelor.
‎S-a dus să mai ia costume.
‎Încă vă aud vorbind!
‎Bine!
‎Suntem doar… E puțină agitație.
‎Vă plac tuturor costumele?
‎Da!
‎Excelent.
‎Două persoane lipsesc.
‎Unu, doi, trei, patru.
‎- Cine lipsește? ‎- JoAnn și Audrya.
‎Și unde sunt?
‎O doamnă zicea că JoAnn ‎i-a lovit mașina,
‎dar nu-i așa, deci sunt pe drum.
‎Aveam opt ani când am intrat la DADA.
‎Anul ăsta am venit la repetiții ‎când am avut chef,
‎chestii adolescentine, cred.
‎JoAnn!
‎Nu intra așa. Ce s-a întâmplat?
‎Pentru ce?
‎Rămâi aici.
‎Unu,‎ plié‎.
‎Fă-ți încălzirea.
‎Unu, ‎plié‎.
‎Și jos.
‎De câte ori simt că o dezamăgesc,
‎mă afectează emoțional.
‎N-o mai pot dezamăgi. ‎Nu mai putem avea discuțiile astea.
‎Următoarele discuții trebuie să fie bune.
‎În loc să-mi spună să mă adun.
‎E solicitant.
‎Nu știu. Cred că se rezumă ‎la suflet și voință,
‎să vrei pentru sine, să vrei mai mult…
‎Și…
‎Da.
‎Multă muncă.
‎Încerc să vă ajut să deprindeți ‎o etică a muncii.
‎Spune „etica muncii”!
‎Etica muncii.
‎Aplicați-o la orice faceți în viață.
‎Teme, activitate școlară,
‎ce alte locuri de muncă ‎și aspirații profesionale,
‎veți mai avea.
‎Fie că lucrați la poștă, în învățământ,
‎în servicii de curățenie,
‎sau pentru guvern,
‎trebuie să aveți aceeași etică.
‎Dacă lucrați cu cei mici, ‎trebuie să aveți o etică și mai înaltă.
‎Adolescența e dificilă,
‎de parcă ți-ai ieși din minți o vreme
‎și doar ai orbita prin lume.
‎Îi explorezi pe cei din jur, pe tine,
‎dar dacă trebuie să mergi undeva ‎de trei-patru ori pe săptămână,
‎și să ai o răspundere, ‎te ajută să devii responsabil
‎cu activitatea școlară, ‎temele, acasă
‎și îți dă un sentiment de recunoștință.
‎Cum credeți că veți ajunge ‎unde suntem noi?
‎Unde vreți să ajungeți în viață?
‎Nu repetăm doar ‎pentru Spărgătorul de nuci,
‎ci pentru restul vieții voastre.
‎Dacă întârziați aici,
‎veți face la fel la prima slujbă ‎și veți fi dați afară.
‎Dacă întârzii la spectacol, pe Broadway, ‎ești concediat.
‎Te înlocuiește dublura. ‎Nu le pasă cât te place lumea.
‎Nu ești profesionist.
‎- Ați înțeles? ‎- Da.
‎Repetați zilnic pentru viață, ‎nu pentru ‎Spărgătorul de Nuci‎.
‎Luați-o în serios. Transformați-o în ceva.
‎Avem mult de muncă. ‎Am vrut să vă văd…
‎Nu stăm rău, dar mai avem o lună,
‎mai puțin chiar, ‎pentru că nu repetăm zilnic.
‎- Asta e tema voastră. ‎- Mulțumim, dnă Allen!
‎Să nu întârziați la repetiția mea!
‎Să nu mai întârziați la repetiții, ‎vorbesc serios!
‎Mulțumesc. Liber!
‎- Mulțumim, dnă Allen! ‎- Da.
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎- Mulțumesc.
‎Nu întârzia, Audrya!
‎Dacă întârzii, rămâi afară.
‎Da.
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎Mulțumesc.
‎- Mulțumesc, dnă Allen. ‎- Da.
‎- Mulțumesc. ‎- Mai veselă. Ești frumoasă.
‎Știi cât de frumoasă ești ? ‎Nu cred.
‎Ești atât de frumoasă!
‎Însușește-ți asta când dansezi.
‎Pleacă!
‎- Da. ‎- Mulțumesc. Taie unghiile alea!
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎Mulțumesc. Vei reuși.
‎Intervalul în care ai șansa ‎să intri în lumea dansului este mic.
‎Trebuie s-o faci până la o anumită vârstă.
‎Trebuie să te aduni
‎încât până când termini liceul
‎să poți deja da probe și să concurezi.
‎April, tu vii din partea asta ‎și îi îndemni pe toți să se alăture.
‎Am dat probă pentru Dance Theatre ‎of Harlem, dar nu m-au primit.
‎Am dat probă în alte locuri,
‎sperând că voi intra în altă parte.
‎dar nu s-a întâmplat.
‎Ca dansatoare,
‎mereu cauți următorul loc ‎unde ai putea merge,
‎sau încerci să progresezi.
‎Uneori simți că te-ai blocat dând probe
‎și că nu obții nimic.
‎E grea viața de dansatoare.
‎Dar nu mă văd făcând altceva.
‎Am candidat la 12 școli.
‎Când eram mai mică, ziceam: ‎„Eu dau la dans.
‎Nu trebuie să fac nimic. ‎Notele, nimic nu contează.
‎Voi dansa și atât.” Nu a fost așa.
‎Sincer, e mai rău.
‎Mă panichez puțin.
‎E nevoie de multă concentrare ‎ca să reușești.
‎Nu te poți lăsa abătut.
‎Dacă e prea dur profesorul
‎sau e prea ușor,
‎nu poți lăsa asta să te afecteze.
‎Șase, păstrează poziția!
‎Și eu trebuie să învăț asta ‎pentru că fac același lucru.
‎Dacă nu primesc un proiect de coreografie,
‎imediat îmi zic: ‎„Nu-s destul de bun, lasă”
‎și renunț.
‎Sus, opt.
‎Trebuie să muncim din greu.
‎Nu îmi pasă că ai opt ani. ‎Sunt actori de opt ani în filme,
‎în scene colosale.
‎Să te implici, oricât ai fi de mic.
‎Am vrut să fiu într-o companie de balet, ‎deci voiam să învăț, să mă pregătesc,
‎să termin și să intru ‎ într-o companie ca Alvin Ailey.
‎Toți au acest vis. ‎Toți vor să facă din dans o profesie.
‎Vezi asta la Savoy.
‎Vezi asta la April.
‎Vezi asta la JoAnn.
‎Le vezi asta în ochi uneori…
‎Oare vor reuși?
‎Hai, fetițo! O să reușești!
‎Cunosc pe mulți ‎care nu au devenit dansatori,
‎dar sunt chirurgi incredibili
‎dar încă au dansul ca abilitate.
‎Steve Jobs a luat lecții de dans.
‎Chiar așa.
‎A chiulit de la matematică ‎pentru cursul de dans.
‎Asta îmi spune multe.
‎Voiam să merg la New York și ‎să încerc la școli,
‎dar nu credeam că pot. ‎Mama mi-a zis:
‎„Se dau probe la New York ‎pentru bursele Ailey, deci…”
‎Am zis: „Stai, mă duc?” ‎Mi-a zis: „Da, tu și Savoy.”
‎Eram încântată. Amândouă aveam 17 ani,
‎am zburat la New York ‎să dăm probă pentru școala aceasta.
‎Apoi am mers la San Francisco, ‎pentru LINES.
‎M-am simțit în largul meu acolo.
‎Bursa la cursurile lor de vară ‎mi-a dat speranțe.
‎„Poate voi dansa.”
‎Bravo!
‎Apoi au cerut termene de plată, ‎chiar după programul intensiv.
‎Chiria lunară în San Francisco este…
‎ei nu oferă cazare, la programul intensiv.
‎E foarte scumpă chiria.
‎Când a mers la Ailey,
‎n-a primit bursă, ‎deci vara să fi mers la Ailey sau…
‎Suma totală era,
‎cu tot cu cazare și cursuri,
‎vreo șase, șapte mii de dolari.
‎Iar așa ceva
‎nu-mi pot permite, ca părinte singur.
‎Atunci am înțeles
‎„Poate dansul nu e de mine”
‎și am lăsat-o baltă.
‎Apoi mi-am spus:
‎„Trebuie să văd ce voi face ‎cu restul vieții mele.”
‎Ne vedem miercuri, da?
‎ZÂNA ‎CU DOUĂ SĂPTĂMÂNI ÎNAINTE DE SPECTACOL
‎Fac acrobații aeriene de mult timp.
‎Debbie voia să le încorporăm în spectacol.
‎Am introdus zborul în scena Zânei.
‎Anul acesta, Kylie Jefferson și April ‎joacă rolul Zânei,
‎dar de obicei lucrez cu Kylie ‎în spectacole.
‎Kylie mi-e ca o soră mai mare.
‎Mereu o admir.
‎A terminat DADA și a mers la Complexions,
‎una dintre cele mai bune companii ‎de dans contemporan.
‎Plutește!
‎Am intrat unde visam, ‎la Complexions Contemporary Ballet.
‎Jos. Acum…
‎Lucram cu ei de câteva luni.
‎Partenerul m-a trecut peste umăr, ‎să mă ridice
‎și-mi amintesc că am auzit ceva pocnind.
‎A trosnit ceva.
‎Mi-a trosnit puternic coasta
‎și am țipat pe scenă.
‎Cred că a fost cea mai gravă accidentare ‎pe care am avut-o.
‎M-am dat jos de pe scenă ‎și m-am prăbușit.
‎Plângeam în hohote, ‎mă durea foarte rău.
‎Am crezut că s-a zis cu dansul.
‎Aproape că-mi doream asta.
‎Îmi ziceam că nu mai vreau să dansez. ‎Aveam inima frântă.
‎În lumea asta vei avea parte ‎de multă durere.
‎Durere fizică, dar și sufletească poate.
‎Trebuie să te redresezi, ‎să dai piept cu ea.
‎Ca un sportiv, trebuie să rămâi în joc.
‎Vei rămâne în joc?
‎Bine.
‎Liniște! O luăm de la capăt.
‎Porniți muzica!
‎Salt!
‎Veselie, de la bun început!
‎Personajul e la fel de important ‎ca dansul.
‎E parte din prezența scenică ‎din a fi profesionist,
‎încerc să-i ajut ‎să capete pachetul complet
‎și să-l înțeleagă.
‎Scena petrecerii include ‎cam toată distribuția,
‎repetiția acestei scene este ceva minunat.
‎Da, Sophia!
‎Și sus!
‎Jos!
‎Nu avem destul spațiu aici.
‎Avem nevoie de zece studiouri.
‎Nu vorbiți!
‎Fără vorbă!
‎Le reamintim mereu elevilor
‎că îi ajutăm ‎să-și împlinească propriul vis.
‎Nu înseamnă nimic dacă nu îl respectă.
‎Liniște!
‎Tu ieși.
‎Faceți liniște!
‎Doamne!
‎Dacă v-aș putea concedia acum pe unii,
‎mi-ar face viața mai ușoară.
‎Încerc să vă pregătesc ‎pentru profesionism.
‎Dacă vă purtați așa, ‎nu veți lucra nicăieri.
‎Nu-mi pasă cine ești. ‎Nu-mi pasă care e rolul tău.
‎Te dau afară dacă vorbești cât lucrez eu!
‎Dacă asta nu înseamnă nimic ‎pentru voi, minunat.
‎Vom afla.
‎Vom afla chiar acum.
‎O dată să vă mai aud ‎în timpul repetiției ăsteia!
‎Nu respectați deloc profesioniștii ‎care vor să facă un spectacol uimitor.
‎Încerc să vă fac reverențele.
‎Așa ar trebui să se audă mereu.
‎Așa trebuie să se audă.
‎Dna Allen e drăguță cu mine.
‎Nu știu de restul, sunt obraznici.
‎Nu știe că-s obraznică. ‎Știe că am avut probleme o dată.
‎Nu a țipat la mine, dar mă place.
‎Îmi place dna Allen. E drăguță.
‎Când Madame Semenova îmi preda ‎la Houston Ballet, credeți că vorbeam?
‎Credeți că deschideam gura ‎când vorbea ea?
‎Doamne, preda cu bastonul ăla. ‎Te pocnea cu el.
‎De asta am purtat baston în ‎Fame‎. ‎Ca referință la Madame Semenova.
‎A trăit îndeajuns ‎cât să apuce să-mi vadă succesul
‎pe Broadway și în televiziune,
‎și-mi că la amintesc ultimul nostru prânz
‎Madame a deschis o șampanie.
‎Mi-a spus să păstrez dopul, ‎că poartă noroc. Încă îl am.
‎Am luat loc și a scos broșurile păstrate,
‎broșuri cu numele meu ‎și ale altor studente,
‎pe care le iubise și învățase.
‎Și, în timp ce beam șampanie și mâncam,
‎îmi zice: „Păi trebuia să te găsesc.”
‎Zic: „Cum adică?” ‎Mi-a spus: ”Nu ne mai acordau bursa Ford
‎dacă nu diversificam studenții.
‎Îmi trebuia o studentă de culoare.”
‎Am stat acolo ‎și m-a dat pe spate, oarecum,
‎fiindcă eu…
‎Credeam că m-au ales ‎pentru că eram foarte bună,
‎nu pentru că eram de culoare.
‎Dar apoi m-am gândit la asta și am spus:
‎„Am fost bună.”
‎ZIUA SPECTACOLULUI
‎Avem două zile și jumătate la teatru, ‎ca să ne pregătim de seara premierei.
‎Ești aliniată?
‎Trebuie adus echipamentul, ‎apoi toți se întreabă:
‎„Când sunt probele tehnice?”
‎Dna Allen îi aduce ‎pe cei care zboară primii,
‎apoi șoriceii,
‎apoi grupurile mai mici ‎fac ce au de făcut,
‎apoi grosul trupei.
‎Nu!
‎Unde te duci? Nu.
‎Aliniați! Nu!
‎- Sus nu se aude. ‎- Trebuie să vedem de ce.
‎Unește-ne!
‎Nu ne despărți!
‎Unește-ne!
‎Nu ne despărți!
‎Unește-ne!
‎Nu ne despărți!
‎Fie ca acest cerc…
‎al puterii noastre…
‎al pasiunii noastre…
‎al bucuriei noastre…
‎- Să dăinuie. ‎- Să dăinuie.
‎- Întreg. ‎- Întreg.
‎- Veșnic. ‎- Veșnic.
‎- Cu ‎Ciocolată Caldă. ‎- Cu ‎Ciocolată Caldă.
‎Spărgătorul de Nuci cu Ciocolată Caldă!
‎Astăzi, April joacă rolul Zânei.
‎Succes, April!
‎Bun venit înapoi lui Chris Novas, ‎în rolul prințului!
‎Înscrieți-vă pentru bilete ‎și pregătiți-vă de spectacol!
‎Ne vedem pe scenă.
‎Începem cu spectacolele copiilor.
‎Indiferent de teatru,
‎copiii sunt invitați ‎de peste tot din zona Los Angeles
‎să vină să ne vadă spectacolul,
‎încât să poată vedea ‎prima reprezentație a anului.
‎Bun venit la ‎Spărgătorul de Nuci cu Ciocolată Caldă!
‎8 SPECTACOLE, 11.520 DE LOCURI ‎450.000 $ ÎNCASĂRI
‎Mă numesc Debbie Allen și am venit să…
‎Mulțumesc!
‎Când veți privi azi spectacolul, ‎gândiți-vă:
‎Ce vreți să fiți?
‎Unul dintre dansatorii de pe scenă?
‎Unul dintre cântăreți?
‎Vreți să creați costumele?
‎Vreți să faceți machiajul?
‎Vreți să fiți luminiști?
‎Sunt multe șanse.
‎Bine?
‎Bine, trebuie să intru în personaj.
‎Trebuie să plec!
‎Trebuie să-mi aranjez personajul.
‎Vă iubesc. Pe curând!
‎E Crăciunul, dăm o mare ‎petrecere distractivă,
‎dar Frankie, fratele Karei,
‎e gelos când Kara primește Spărgătorul ‎în locul lui.
‎El și prietenul lui ‎încearcă să-i fure Spărgătorul,
‎dar acesta se sparge.
‎Ea se întristează, are loc magia
‎și călătorește prin diverse locuri.
‎Aveam emoții înainte să intru,
‎iar mama era în culise, ‎mă ajuta cu pregătirile
‎și mi-a spus: ‎„Nu poți schimba ce se va întâmpla,
‎dar dacă faci tot ce poți, ‎știi că va fi bine.”
‎Asta m-a ajutat să parcurg spectacolul.
‎În locul acesta, cel mai fericit sunt ‎să le privesc chipurile.
‎Unii care n-au mai fost la teatru
‎primesc aplauze în picioare
‎și e minunat să le observi expresiile.
‎Vrei să crești continuu,
‎nu să simți că ai ajuns, că ai reușit
‎sau că nu mai ai nimic de făcut.
‎Mereu să crești. ‎Deschide-te către șanse mai mari.
‎Asta desprind ei de aici.
‎Procesul, din septembrie ‎până în decembrie,
‎e destul de intens.
‎Participanții se dezvoltă ‎emoțional înzecit, aș spune,
‎deprinzându-și meseria,
‎devenind o familie,
‎jucând pe scenă în fața a 1.800 de oameni, ‎dezgolindu-și sufletul.
‎Odată trecuți prin spectacol, ‎copiii nu mai sunt la fel.
‎Sunt noi nouți.
‎Unii nici nu știu că vor să danseze,
‎dar când sunt învățați ‎și se îndrăgostesc de dans, e special.
‎Unii ajung pe Broadway, să facă ‎ce nici n-au visat că pot,
‎și cred că asta face arta pentru oameni.
‎Te duce oriunde vrei să fii în lume.
‎Ca dansatoare, ‎este nevoie de disciplină, hotărâre
‎și dorință să continui,
‎indiferent de câte ori cazi.
‎Pentru că succesul ‎e cu un pas dincolo de eșec.
‎Visez la Universitatea ‎din California de Sud.
‎Dau probă peste două săptămâni
‎și am ceva emoții, dar sunt bine.
‎Mama mi-a luat un costum ‎de dans nou pentru asta.
‎Într-o zi, prietena mea mi-a spus: ‎„Ar trebui să predai.”
‎I-am zis: „Serios? Nu știam.” ‎„Da, e talentul tău.!
‎Am predat primul meu curs. ‎Am zis:
‎„Chiar îmi place să predau. ‎Poate ar trebui să continui.”
‎Copiii uită uneori când le predăm…
‎Se gândesc: ‎„Cred că-s în vârstă. Nu mai dansează.”
‎N-au ocazia să ne vadă ‎ca dansatori profesioniști.
‎În unele zile predau,
‎dar la probe pentru unii mari artiști,
‎în turnee,
‎intru în competiție ‎cu unii dintre elevii mei.
‎E bine. E o competiție sănătoasă.
‎În decursul anilor de școală, ‎au loc surprize.
‎Un elev care nu pare promițător,
‎prin muncă grea și minte deschisă,
‎face un salt calitativ.
‎Dacă-mi voi înființa studioul meu de dans, ‎vreau să fie unul
‎în care să plătești cât poți.
‎Există mulți dansatori buni ‎care nu urmează cursuri
‎pentru că nu și le permit.
‎Pot prelua aceste informații ‎și pot fi dansatori mai buni.
‎Pot prelua aceste informații și pot deveni ‎oameni mai buni, mai omenoși.
‎E actul de predare-învățare. ‎Cum receptează.
‎Vreau să iasă diferiți de aici.
‎Ador cum…
‎se simte să devii muzica.
‎Dacă-ți închipui cum ar fi ‎să fii muzica,
‎să întrupezi muzica,
‎asta înseamnă să dansezi.
‎Să devii acea notă, instrumentul, ritmul.
‎Așa e să dansezi.
‎La sfârșitul recuperării mele,
‎dna Allen m-a sunat să mă întrebe ‎dacă vreau să joc rolul Zânei.
‎Și m-am speriat.
‎Mă temeam deoarece ‎știam că dacă m-a sunat dna Allen,
‎trebuie să pun iar osul la treabă.
‎A fost greu, dar rolul Zânei ‎mi-a redat pofta de a dansa.
‎Am căpătat acea determinare.
‎Nu știu cum sau ce a făcut-o. ‎Poate a trebuit să mă autodepășesc.
‎Cred că cel mai mare sacrificiu e timpul.
‎Îți petreci atâta timp antrenându-te.
‎Uneori trebuie să sacrifici
‎viața obișnuită de gimnaziu, de liceu,
‎până când, când ai peste 20 de ani,
‎ești nemaipomenit.
‎Dansul are ceva…
‎Când știi că ‎părăsești prima ta școală de dans
‎și te pregătești să ieși în lume,
‎când bogăția de informații primite
‎de când aveai cinci ani, șapte sau opt ani
‎nu mai e doar mentală,
‎ci și în trupul tău, în cum vorbești,
‎în cum pășești,
‎atunci devii dansator.
‎Când esența dansului și esența ta
‎se contopesc,
‎atunci devii artist.
‎E o propunere pe viață.
‎E o căsnicie.
‎Chiar este. Și este una pe care vreau
‎să o văd continuând.
‎Încât chiar și în apusul vârstei ‎sau puterii mele,
‎să dăinuie.
‎Mereu voi fi unul dintre acei copii.
‎Și la 90 de ani.
‎În sufletul meu, voi fi un asemenea copil, ‎care caută o șansă,
‎caută un mentor.
‎Cum voi ajunge cine știu că pot să fiu?
‎Unde e șansa mea?
‎În inima mea, voi rămâne ‎unul dintre acei copii.
‎Începem.
‎Ascultați-mă! Primul șir, ieșiți primele.
‎Dacă nu vă iese perfect, ‎restul va fi dezastru.
‎Cum trebuie să iasă?
‎Perfect!
‎Veți ieși câte opt.
‎APRIL A PRIMIT O BURSĂ COMPLETĂ ‎LA JOFFREY BALLET
‎Cinci, șase, cinci, șase, du-te!
‎Și unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt!
‎Doi, doi, trei, patru, cinci, șase, șapte,
‎și unu!
‎Cinci, bine!
‎Și unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt!
‎Doi, doi, trei…
‎Peste 10 ani, vreau să fac parte ‎din Royal Ballet.
‎Visez să ajung acolo ‎și să le pot dansa pe scenă.
‎Cinci, șase, șapte, opt!
‎Unu, doi, trei, patru, cinci!
‎Du-te!
‎Vreau să merg la Stanford, ‎să fac kineziologie și dans.
‎Ia te uită!
‎Doi, trei, patru, cinci, hai!
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt!
‎Sper să devin cineva ‎care va schimba lumea.,
‎vreau să se întâmple asta.
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte și unu!
‎Cinci, șase, șapte…
‎Vreau să fiu o dansatoare celebră.
‎Poate coregrafă, dar ador să dansez.
‎E pasiunea mea.
‎Unu, jos și începem!
‎Probabil avocată sau dansatoare.
‎Probabil ambele în același timp.
‎Cinci, șase, următorii ‎și unu, doi, trei, patru, cinci, șase…
‎Peste cinci ani, vreau să dansez ‎și să învăț la facultatea aleasă de mine.
‎Vreau să am…
‎stabilitate.
‎Vreau un rol permanent ‎într-un serial, sau un film, ceva.
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, ‎șase, șapte, opt!
‎Peste cinci ani, vreau să călătoresc,
‎fie pe Broadway, ‎fie cu o companie de dans.
‎Haide, începeți!
‎Vreau să fiu multe.
‎Vreau să fiu autoare, inginer, dansatoare…
‎președintele Statelor Unite.
‎O joc pe Kara în primul spectacol, ‎iar într-al doilea joc în Bollywood.
‎ANUL URMĂTOR, JALYN A JUCAT ÎN BOLLYWOOD ‎ȘI A PRIMIT ROLUL ZÂNEI
‎JADA A DEVENIT CEA MAI MICUȚĂ KARA, ‎LA VÂRSTA DE NOUĂ ANI
‎SAVOY E LA ȘCOALA DE DANS ‎A UNIVERSĂȚII DIN ARIZONA
‎ARE BURSĂ DE MERIT ȘI ESTE ‎ÎN CLUBUL ALPHA PHI
‎La 20 de ani, am fost acceptat ‎pe Broadway,
‎la spectacolul ‎The Prom‎.
‎Mama a zis: „Nu ne surprinde.”
‎„De ce?” ‎A zis: „Toți știam că așa va fi.”
‎Am început actoria. ‎Joc în ‎Tânărul Sheldon
‎un personaj recurent numit Tam.
‎Munca asta mă omoară. ‎N-ai înțelege.
‎Știi că și eu muncesc?
‎JOANN PREDĂ DANS ȘI A COREGRAFIAT
‎„SPĂRGĂTORUL” ÎN ALTOONA, PA. ‎STUDIAZĂ EDUCAȚIA PREȘCOLARĂ
‎KYLIE A DANSAT PENTRU LIZZO, ‎LA GRAMMY 2020. ESTE MENTOR
‎PENTRU TINERE DANSATOARE ȘI A JUCAT ‎ÎN PRODUCȚIA NETFLIX „MICUȚELE BALERINE”
‎DUPĂ CE A STUDIAT LA JOFFREY BALLET,
‎APRIL S-A ALĂTURAT TRUPEI ‎COMPLEXIONS CONTEMPORARY BALLET
‎DIN NEW YORK
‎ACADEMIA DEBBIE ALLEN ‎PREGĂTEȘTE ANUAL SUTE DE COPII,
‎FIE CĂ POT PLĂTI, FIE CĂ NU
‎SPĂRGĂTORUL DE NUCI CU CIOCOLATĂ CALDĂ ‎STRÂNGE CELE MAI MULTE FONDURI DADA
‎DEBBIE ALLEN CONSTRUIEȘTE O FUNDAȚIE ‎PENTRU VIITORUL ȘCOLII ȘI AL DANSATORILOR
‎Subtitrarea: Elena Irimia